200 



Äfven i westfaliska kretsen upptogos försöken af Bran- 

 denburg och Braunschweig att genoindrifva en „författnings- 

 revision", befordra kurfursten till hans rätt och åstadkomma 

 en förlikning mellan Brandenburg och Neuburg l ). Både kur- 

 fursten af Köln och biskopen af Münster lofvade sitt under- 

 stöd. Man sammanträdde till ett konvent i Münster, men 

 hvarken Kristoffer Bernhard eller pfalzgrefven visade allvar- 

 lig vilja att slita differensen, och från Fredrik Wilhelm an- 

 kom till allmän förvåning ingen representant till församlin- 

 gen. Konventet i Münster upplöstes utan något resultat 2 ), 

 och lika fruktlösa blefvo de anstalter man gjorde i samma 

 riktning på en ny sammankomst i Osnabrück 3 ). Konflikten 

 mellan Brandenburg och Neuburg var för djup, för att ens 

 de första ansatserna skulle göras med framgång 4 ). 



Försöken att genomföra en beväpning af ständerna på 

 kretsförfattningens bas hade med ett ord strandat äfven nu. 

 Sverge hade på sitt håll i icke ringa grad bidragit att omintet- 

 göra dem. Karl Gustafs hållning är förklarlig. Om han re- 

 dan af gammalt hyste föga förtroende för de tyska furstarna 

 och icke väntade sig mycket gagn af deras samvärkan, så 

 hade Kristinas politik i sin mån minskat utsikterna till för- 

 del för Sverge af ett närmande mellan dem. Såsom förhål- 

 landena nu lågo, hade ett främjande af de sträfvanden i 



!) Köcher, 162 ff.; 170—71; Uric. u. Acten, VI. 631. 



2 ) Urk. u. Acten, VI. 595, 613, 615, 634; Köcher, 174. 



3 ) Urk. u. Acten, VI. 639, 640; Köcher, 190. Joachim, 29 not; 

 Erdmannsdörffer, Graf Waldeck, 262. 



*) Korrespondensen i [A. S.J från westfaliska kretsen lämnar 

 icke tillbörlig belysning af den svenska regeringens bållning vis à vis 

 medlingsförsöken mellan Brandenburg och Neubnrg. Kesidenten Job. 

 Steiniger bar i alla fall bivistat konventen såsom representant för 

 Verden. Steiniger — K. M. 16 mars 1655; jfr Köcher, 174 not 3. 



