202 



togs Hildesheimrecessen af februari 1652. Mutatis mutandis, 

 och med utlämnande af hvad som specielt hänför sig till 

 kretsförfattningen i nedersachsiska kretsen, öfverensstämmer 

 den förra med den senare. Men som ett uttryck för alla de 

 farhågor man i furstehuset hyste för de svenska eröfringspla- 

 nerna i anledning af bremiska kriget, ingår i recessen för 

 det braunschweig-brandenburgska förbundet en paragraf — 

 för hvars upptagande äfven i Hildesheimrecessen man för- 

 band sig att arbeta, — som förutsätter möjligheten af, att 

 en af de konfederade skulle anfallas af en annan, i hvilket 

 fall de öfriga kraftigt skulle understöda den anfallne. Kur- 

 fursten förband sig att uppställa 2,000 m. till fot och 600 

 ryttare; braunschweigarna 1,200 m. till fot och 300 ryttare, 

 och de sistnämnda iklädde sig att alt fortfarande värka för 

 Brandenburgs upptagande i Hildesheimalliansen x ). 



Så var grunden lagd och utgångspunkten gifven för en 

 omfattande brandenburgsk partibildning för framtiden. Hän- 

 delsernas gång blef emellertid, att Waldeck och kurfursten 

 icke skulle komma närmare målet i realiserandet af sin unions- 

 plan, än de härmed stodo. Redan några dagar innan för- 

 draget undertecknades mellan Brandenburg och Braunschweig, 

 landsteg Karl Gustaf på Tysklands jord för att börja det 

 krig mot Polen, som skulle ändas först efter hans död. 

 Fredrik Wilhelm hvarken kunde eller ville blifva en ovärk- 

 sam åskådare af kampen mellan Karl Gustaf och Johan 

 Kasimir. Med så mycken ifver man i Berlin ännu en tid 

 bortåt sökte förvärkliga Waldecks program i den tyska poli- 

 tiken, blef det dock omöjligt att där fullfölja den väg man 

 inslagit. 



*) Eecessen trykt i utdrag kos Mörner, Kurbrandeiib. Staatsver- 

 träge. 184 ff. Jfr. Köcher, 191 f.; Erdmannsdörffer, Graf Waldeck. 

 265 f.; Erdmannsdörffer- Oneken. 206; Urk. u. Acten, VI. 643 f. 



