IV. 



Alliansen i Köln 1654. Konventionen i Frankfurt 



1655. Förhållandet till de allierade 



till mars 1657. 



I växlande former hade vid sidan af de sträfvanden 

 att gjuta nytt lif i Romerska rikets förfallna kretsordning, 

 hvilka äro karakteristiska för de första åren efter westfali- 

 ska freden, närmelseförsök gjorts oberoende af dem mellan 

 Tysklands furstar och statsmän. Redan i de förhandlingar, 

 som pä våren 1649 upptogos mellan kurfursten af Mainz, 

 landtgrefvinnan af Hessen-Kassel och kurfusten af Bajern, 

 spåras tendenser att öfverskrida kretsförfattningens inskrän- 

 kande gräns. I det lilla förbund, som tre år senare afslöts 

 i Hildesheim, bryta de fram på nytt. Förbindelser anknytas 

 mellan medlemmarna af detta samt biskopen af Münster och 

 pfalzgrefven af Neuburg, t. o. m. mellan den sistnämde och 

 Sverge, andra likartade ansatser att förtiga. I den bran- 

 denburgska unionsplanen gå slutligen Fredrik Wilhelm och 

 hans snillrike statsman grefve Waldeck bestämdt och med- 

 vetet utöfver de „ordinaria media", som rikets författning 

 gaf vid handen. 



