206 



och af andra orsaker x ) gärna läto sig indragas på den väg 

 man inslagit. Så förefans en intressegemenskap af den art, 

 att det blott behöfdes, att någon uttalade det första ordet, 

 för att ett närmande skulle komma till stånd. 



Kristoffer Bernhard blef den, som gjorde det. I med- 

 let af oktober 1654 sände han sitt geheimeråd Wilhelm von 

 Fürstenberg på en rundresa till de kölnska, trierska och neu- 

 burgska hofven för att sondera tankarna om en allians. Kur- 

 fursten af Köln beordrade snart ett ombud till Düsseldorf 

 för att konferera med pfalzgrefven om det münsterska för- 

 slaget. På Filip Wilhelms initiativ beslöt man att på en 

 sammankomst i Köln med det snaraste träffa närmare över- 

 enskommelse om det samma. I början af december ägde de 

 första förhandlingarna rum ; och ovanligt fort, redan ungefär 

 en vecka senare, hade man bragt dem till afslutning. Den 

 15 december 1654 undertecknades i Köln ett defensivförbund 

 mellan kurfurstarna af Köln och Trier, biskopen af Münster 

 och pfalzgrefven af Neuburg. 



Till norm för förbundsrecessen lades — liksom vid det 

 brandenburg-braunschweigska fördraget ett halft år senare — 

 recessen för Hildesheimalliansen 1652 2 ). Med utlämnande af 

 de i den samma förekommande hänvisningarna till en „krets- 

 författning" och med tilläggande af några detaljbestämmelser 

 i fråga om kommandot öfver trupperna i krigstid, följer den 



x ) I hvilken mån de af Krebs i Göttingische gelehrte Anzeigen 

 1887, 846 belysta förhandlingarna med Nederländerna bidragit till upp- 

 komsten af förbundet i Köln torde få lämnas oafgjordt. De af förf. 

 anförda källorna gifva icke tillräckliga bevis för sammanhanget mel- 

 lan alliansens afslutande och underhandlingarna i fråga. 



2 ) Joachim, 22 ff.; Erdmannsdörffer-Onclien, 204 f.; Dumont, 

 Corps Universel. VI, 2. 97; Eecessen i afskrift i saml. „Handlingar 

 rörande Tyskland 1652—57 och Polen 1655—57". [A. S.] 



