207 



paragraf för paragraf den sistnämda. Krigsrådet skulle här 

 i öfverensstämmelse med förbundsmedleminarnas antal bestå 

 af fyra personer. Förbundets truppstyrka faststäldes till i det 

 närmaste 10,000 man, däraf 2,000 ryttare, och dess varak- 

 tighet till åtminstone 2 år; efter denna tid skulle det stå de 

 konfedererade fritt att prorogera det samma. Äfven här var 

 upptagande af nya medlemmar — också protestantiska — 

 förutsedt. 



Hufvudrecessen var, efter alt hvad man kan se, emel- 

 lertid icke uttryck för alla de allierades tendenser. Jämte 

 den fans enligt all sannolikhet äfven en birecess, som, utom 

 att den nedsatte den i hufvudrecessen angifna och endast 

 för värkan utåt afsedda siffran för förbundshären till 3,600 

 m. till fot och 850 till häst, gaf förbundet en specifikt ka- 

 tolsk karaktär. Och äfven om det lämnas därhän, i hvilken 

 grad den afslutna alliansen var afsedd specielt „pro conser- 

 vanda catholica fide", så var den i alla fall ett förbund af 

 katolska furstar; och dess första grundläggare, pfalzgrefven 

 af Neuburg och biskopen af Münster, hade med det samma 

 närmast afsett att skydda sig mot Tysklands förnämsta pro- 

 testantiska makter, Sverge och Brandenburg. 



Den omständighet att Hildesheimrecessen lades till 

 grund för recessen för Kölnförbundet, leder tanken till en 

 jämförelse mellan detta och Hildesheimalliansen. I ett af- 

 seendet var Kölnförbundet ett framsteg framför den sist- 

 nämda: denna uppfattades af de förstnämda ifrarna för den 

 samma, braunschweigarna, hufvudsakligeu som en förbere- 

 delse för kretsförfattningen. Faktiskt fick Hildesheimallian- 

 sen, ehuru recessen uttryckligen stadgade, att den skulle 

 blifva i full gällande kraft vid sidan af kretsförfattningen, 

 träda tillbaka för denna. De kurrhenska och westfaliska 

 furstarnas allians däremot gick såsom den brandenburgska 



