211 



land; och man hade åtminstone att frukta oroligheter i anled- 

 ning af de kejserliga truppernas genomtåg. 



I mars 1655 ingingo Neuburg och Münster i den kur- 

 rhenska alliansen x ), och i augusti samma år biträdde Johan 

 Filip Kölnförbundet på en konferens i Frankfurt. I den nya 

 recessen hänvisas såväl till de kurrhenska furstarnas allians 

 i mars 1651 som till Kölnfördraget af år 1654, och det se- 

 nare förlängdes på ytterligare 2 år, från december 1656 till 

 december 1658. Till general för förbundshären antogs Johan 

 Wilhelm v. Hunolstein; för det fall att den måste förstärkas, 

 tänkte man sig som högste befälhafvare Johan v. Reuschen- 

 berg 2 ). 



Efter en tämligen allvarsam strid med kurfursten af 

 Köln bemäktigar sig Johan Filip afgjordt ledningen af för- 

 bundet 3 ). Men redan vid sitt inträde i alliansen i augusti 4 ) 

 — t. o. m. före det 5 ) — har han utöfvat ett bestämdt in- 

 flytande på dess angelägenheter. Och snart arbetar han i 



*) Joachim, 45. 



2 ) Dumont, Corps Universel. VI. 2. 113. Afskrift i saml. „Hand- 

 lingar rörande Tyskland 1652—57 och Polen 1655 — 57". [A. S.J Joachim, 

 59 — 60. Erdmannsdörffer-Oncken, 312 ff. Zwiedineck- Südenhorst, I. 

 172 ff. De allierade furstarnas vidlyftiga underhandlingar med de 

 mindre riksständerna i •westfaliska kretsen och närliggande trakter torde 

 saklöst kunna förbigås, så mycket mera som man, sedan förbundet fått 

 större omfattning, helt och hållet frånsåg från dem. Joachim, 46 ff. 

 och 47 not. 2. — Tilläggas kan, att kurfursten af Köln och pfalzgrefven 

 på hösten 1655 eller åtminstone vid årsskiftet 1655—56 sågo sig för- 

 satta i den lyckliga belägenhet att med sina medallierades väpnade 

 understöd kunna sätta en viss gräns för sina plågoandar i väster, span- 

 jorerna och Condé. Joachim. 62 ff. 



3 ) Pribram, Beitrag zur Gesch. des Rheinbundes. 14 ff. 



4 ) Pribram, Rheinbund. 10. 



5 ) Joachim, 57. 



