212 



full fart med att vidga Kölnförbundet utöfver den i politiskt 

 afseende lokala och provinsiella, i religiöst afseende konfes- 

 sionella inskränkning, som vidlådde det. Idéerna från år 

 1650 upptagas igen, men denna gång mera frigjorda från 

 kretsförfattningen än då 1 ). Steg för steg vändes tillika, i 

 direkt sammanhang med den växande faran af ett krig mel- 

 lan Österrike och Frankrike, alliansens spets mot kejsaren. 



En af dem, till hvilka Johan Filip först riktade sig i 

 sin sträfvan att utvidga förbundet, var Wilhelm af Hessen- 

 Kassel 2 ). I februari 1656 hade de förberedande underhand- 

 lingarna framskridit så långt, att kurfursten själf kunde träda 

 i korrespondens med landtgrefven. Äfven hofvet i Darm- 

 stadt sonderade han 3 ). Genom mainzarna själfva eller de 

 nya intressenterna knötos förbindelser med kurfurstarna af 

 Sachsen och Pfalz samt härtigen af Wurtemberg 4 ). I slutet 

 af 1655 påbörjades en underhandling med Bajern oeh Salz- 

 burg 5 ). Ungefär samtidigt trädde man i förbindelse äfven 

 med utlandet, då Kristoffer Bernhard anknöt förhandlingar 

 med Nederländerna och sålunda inslog den väg, som beträdts 

 af Ferdinand och Maximilian Henrik 1650 och 1654 6 ). 



Det stora flertalet af dessa närmelseförsök ledde icke 

 till något resultat. Med Sachsen och Darmstadt afbrötos 



!) Köcher, 196, 200. 



2 ) Bommel, Gesch. von Hessen. IX. 240 f. 



3 ) Joachim, 145—50. 



*) Joachim, 150 not, 199 not 3. 



s ) Joachim, 94, 96 not. 



6 ) Joachim, 118 ff.; Pribram, Rheinbund 24 ff. Jfr Alpen, III. 

 300. Krebs anför i Göttingische gelehrte Anzeigen, 1887. 847 f., med 

 korrigering af Joachim, att närmandet till Nederländerna äfven denna 

 gång — i mars 1655 — utgått från Maximilian Henrik och anger som 

 källa Aitzema. Eec. har förbisett, att A:s framställning af Maximilian 

 Henriks underhandlingar gäller år 1656, icke 1655. 



