229 



resningen i Polen gåfvo dessa rykten större sannolikhet och 

 ökad fart — de passade ju väl i hop med underrättelserna om 

 de katolska furstarnas förbund vid Rhen, hvars utsträckning 

 och ändamål man icke kände. Man såg emellertid tiden an; 

 till energiska motåtgärder har man icke skridit, om också 

 Fredrik Wilhelm redan för de franska sändebuden talade om 

 en stor protestantisk liga af alla evangeliska furstar med 

 Cromwell och den svenska konungen i spetsen 1 ). Så långt 

 kom man i alla fall, att kanslern till Snoilsky i Frankfurt 

 utfärdade en order om underhållande af god korrespondens 

 med de brandenburgska sändebuden där, i synnerhet så vidt 

 det gälde det defensionsvärk, som man „som bäst höll på att 

 formera i några kretsar mellan katolska furstar och kurfur- 

 star" 2 ). Det var det första skriftliga utlåtandet från rege- 

 ringen till Snoilsky i dessa frågor. 



Ungefär samtidigt och redan innan Snoilsky mottagit 

 kanslerns skrifvelse, afgaf han från Frankfurt sitt första 

 meddelande om de förbundne. Han berättar, att det en tid 

 framåt varit mycket tal om en liga, som de katolska fur- 

 starna vid Rhen hade för afsikt att upprätta. Från säker 

 hand tror han sig veta, att landtgrefve Ernst af Hessen 3 ) 

 skulle innehafva generalatet öfver den och att det förnämligast 

 var pfalzgrefven af Neuburg, som dref på den samma och 

 försökte få den till stånd 4 ). Redan hade Filip Wilhelm, 

 tillfogar Snoilsky, känt sig för såväl hos holländarna som i 

 Hessen-Kassel, om de vore benägna att inträda, och såsom 



*) Uric. u. Acten, II. 69. 



2 ) Sn. — E. O. april 1656 [A. S.] där denne redogör för inne- 

 hållet af kanslerns skrifvelse, dat. 6 april. 



3 ) Af linjen Hessen-Rheinfels. 



4 ) Jfr. Joachim, 69 not 2. 



