241 



Skulle svenskarna vilja förmå konungen att icke sluta någon 

 konfederation med furstarna i riket, måste man tillbakavisa 

 eller skickligt afvända en sådan proposition och låta dem 

 veta, att hvardera kronans värkliga intresse tvärtom var att 

 draga till sitt förbund ett så stort antal furstar i riket som 

 möjligt. Ty det var att frukta, att de tyska furstarna, om 

 de sågo de allierade kronorna föreskrifva lag i kejsardömet 

 utan sitt deltagande, skulle sammansluta sig på egen hand 

 och kanske förena sig med kejsaren, hvilket vore ytterst 

 farligt och just bevisade, huru fördelaktigt och nödvändigt 

 det var att om möjligt engagera dem att sluta en ny traktat 

 med kronorna. Alt som man kunde lofva från Frankrikes 

 sida, om svenskarna ville förmå konungen att icke ingå nå- 

 got förbund med furstarna i riket, var att icke sluta något 

 fördrag med kejsaren eller hans „adherenter" eller någon an- 

 nan furste i Tyskland, som var fiende till Sverge. Åtmin- 

 stone till ett motsvarande löfte måste man emellertid äfven 

 på svenskt håll förbinda sig 1 ). 



Mazarin måste som sagdt nöja sig med, att Karl Gu- 

 staf icke ingick på hans förslag. I februari 1656 fick han i 

 stället anledning att klaga öfver de „sinistra impressioner", 

 som man ingifvit konungen mot Frankrike och honom; och 

 orsaken till dessa var, efter h vad d'Avaugour trodde, just 

 ryktena om „den liga af alla katolska furstar", hvilken, så- 

 som man sade, „påfven försökte bilda mot de protestanti- 

 ska" 2 ). I april viste de Lumbres, att Schlippenbach i anled- 



*) Recueil des instructions. Suède. . . 26 f. Jfr. Lettres du card. 

 Mazarin, VII. 203. 



2 ) Ofvan p. 228. Frankrikes underhandlingar med Brandenburg 

 synas hafva bidragit att väcka Karl Gustafs misstankar. Lettres du 

 card. Mazarin, VII. 118. 



16 



