252 



Man stannade vid en resolution att i beväpningsfrågan efter- 

 komma kretsdagsbesluten af 1652 och 54 — en resolution, 

 som i alla fall äfven denna gång icke kom till utförande. 

 För öfrigt nöjde man sig med att aflåta skrifvelser till de- 

 putationsdagen, till kejsaren och till konungen af Polen med 

 påminnelse om nödvändigheten af att förebygga, det örlig 

 och oro skulle indragas öfver rikets gränser och med anhål- 

 lan om försköning för kretsens besittningar. Kretsens väd- 

 jan till deputationsdagen — man hade redan tidigare af- 

 låtit en likartad skrifvelse till den x ) — gaf vid den samma 

 anledning till heta debatter, under hvilka de brandenburgska 

 gesandterna och Snoilsky ifrigt sökte göra klart, att Sverges 

 och Brandenburgs i riket belägna länder icke hade mera att 

 göra med polska kriget än öfriga riksständers. De ville hop- 

 pas, det kurfurstarna och ständerna icke voro af den åsikt, 

 „att konungen af Polen och hans medhjälpare tartarerna 

 vore befogade att anfalla konungens och kurfurstens på grän- 

 sen af den öfversachsiska kretsen belägna länder med krig 

 och att rikets furstar och ständer i sådant fall icke skulle 

 sitta alldeles stilla" 2 ). 



material oin det samma i original och kopia i saml. Wismariensia, Bre- 

 mensia och „Handl. rörande Tyskland 1652 — 57 och Polen 1655—57" 

 i [A. S.] 



1 ) Daterad 21 sept. (1 okt); Sn. — K. M. 4 okt. 1656. [A. S.] 

 Jfr. Urk. u. Acten, VII. 678. Joachim, 85, 165. 



2 ) Pommerns votum i furstekollegiet vid deputationsdagen 5 dec. 

 1656. [A. S.] På katolskt håll ville man naturligtvis ännu mindre än 

 på protestantiskt skrida till en bestämd opinionsyttring mot konungen 

 i Polen eller till värksamma medel för att skydda rikets östra gräns. 

 Frågan, om Sverge och Brandenburg hade angripit Polen såsom riks- 

 ständer eller ej, spelar därför en stor roll vid diskussionen. „Scopus 

 securitatis" var. framhölls det. att det skulle blifva fred. I mars 1657 



