255 



ligen blott för så vidt det gälde dessa makters i riket be- 

 lägna länder; tillika uttalade man den förhoppning, att de 

 inviterade skulle hjälpa att „prekavera", att man hvarken 

 direkt eller indirekt skulle indragas i det pågående vidlyf- 

 tiga polska kriget 1 ). 



Snoilsky hade efter det lifliga tankeutbytet under hög- 

 sommaren fått stå tämligen öfvergifven i frågan om allian- 

 sen. I senare hälften af september underrättar han, att 

 Braunschweig och Kassel numera skriftligen rekvirerats till 

 „konjunktion" af de allierade. Han upprepar tillika, att Jo- 

 han Filips afsikter med förbundet redan därför så mycket 

 mindre kunde gifva anledning till misstro, som det var be- 

 kant, huru illa anskrifven kurfursten var hos kejsaren, för 

 hvilken alliansen redan i sig själf var förhatlig. Helt säkert 

 afsåg ärkekanslern allenast att genom förtrolig sammanslut- 

 ning konservera freden 2 ). För första gången meddelar han 

 därjämte uttryckligen, det en evangelisk gesandt två dagar 

 tidigare underrättat honom, att han tillfrågats af ett af de 

 mainziska sändebuden, om man icke kommit under fund med, 

 hvad den svenske konungen möjligen tänkte om förbundet. 

 Snoilsky hade svarat — hvad han alltid svarat, då man ledt 

 samtalet i denna riktning, — att han icke viste, hvilken Karl 

 Gustafs mening möjligen kunde vara, men att han, så vidt 

 det berodde på honom själf, icke kunde inse, att förbundet 

 kunde vara konungen eller den tyska freden „prejudicerligt". 



») Joachim, 185-193. 



2 ) „Neinblichen", heter det i Snoilskys bref, „einig vnclt allein 

 die Conservation dess Fridens im .Römischen Eeich, vertrawliehe Zusam- 

 mensetzung der Ständte ohne respect der Religion, vnndt dass die 

 Ständte nicht mit anderwertigen Kriegs Völckeren oder derselben ein- 

 quartierungen vndt schädlichen durchzügen beschwehret werden möch- 

 ten". Sn. — K. M. 13 sept. 1656. [A. S.] 



