258 



berörda af Heylands förslag — de allierades resolution dock 

 numera „unanimiter" fallit för Sverges och Brandenburgs 

 upptagande i alliansen. Nu skulle de båda furstliga husen 

 med det första kommunicera med härtigdömenas styrelser i 

 frågan. „Jag för min ringa del anser", slutar Snoilsky, „att 

 om äfven ett och annat viktigt skäl vore in contrarium, så 

 skulle det dock vid närvarande tid icke vara så orådeligt att 

 åtminstone icke helt och hållet utslå saken, utan snarare 

 gifva värket en smula gehör . . . redan fördenskull, att kan- 

 hända grannarna och i synnerhet konungen af Danmark i 

 någon mån skulle diverteras från sitt förehafvande — om 

 han, såsom ryktet allmänt går, skulle hafva något vidrigt i 

 sinnet mot E. K. M:t och underrättelse skulle nå honom 

 om denna partikularallians af så förnäma furstar" % 



Snoilsky hade anslagit den rätta strängen; de politiska 

 konstellationerna hade undergått en förändring, som ändtli- 

 gen föranledde Karl Gustaf att låna sitt öra till de förslag, 

 som gjordes honom af de allierade vid Rhen. 



») Sn. — K. M. 14 febr. 1657. [A. S.] Jfr. Sn. - J. O. 29 nov. 

 1656, 5, 10 Jan., 26 febr. 1657. [A. S.] 



