315 



uppträder en frontförändring, i det de negativa värdena på 

 m — t blifva talrikare och större än de positiva. Anmärk- 

 ningsvärd är dessutom tillvaron af två prevalenter: en nega- 

 tiv och en positiv. Ytterligare observationer i dessa hänseen- 

 den gör nog den uppmärksamme läsaren själf. 



Då således gränsvärdena för afvikelserna mellan dagg- 

 punkten och minimaltemperaturen ej äro trängre, än grän- 

 serna för afvikelserna mellan temperaturen kl. 7 e. m. och 

 nämda minimum och man i det förra fallet således icke 

 kan sluta till ett visst temperaturfall med större sanno- 

 likhet än i det senare, kunna vi icke ge det förra sättet att 

 prognosera nattfrost något synnerligt företräde framför det 

 senare, om. vi ej fästa afseende på den ringa fördelen af mindre 

 konstanter, hvilka likväl endast äro medelvärden och därför för 

 prognostiska ändamål af ringa nytta. Dessutom bör det förhål- 

 lande tagas i betraktande, att daggpunktsbestämningen är en 

 delikat uppgift, som erfordrar en grundlig instruktion och 

 ett visst mått af fysikaliska insikter. Men det skadar ej att 

 en nattfrostprognos ställes enligt flera olika metoder, tvärtom 

 är andvändningen af så många dylika som möjligt att rekom- 

 menderas. Fäster man sig endast därvid att få medelvärden, 

 som förbli konstanta under sommarmånaderna, ges det en 

 mångfald af sätt att af termometerutslag på en bestämd tid 

 i dygnet sluta till det närmast följande temperaturminimet. 

 Vi vilja anföra det som hänför sig till temperaturmaximum 

 och minimum under ett dygn. Det förra inträffar som be- 

 kant på något variabla tider (sommartid i medeltal kl. 2 à 

 3 e. m.) och bestämmes medels en maximitermometer. Be- 

 tecknas denna temperatur med M och minimum liksom förut 

 med m, fås för Helsingfors under det betraktade decenniet 

 följande tabell 



