540 



snöfallen i allmänhet inträffade, var väderleken äfven åsk- 

 artad. Härpå tyda, utom den speciella åskrapporten från 

 Pernå, isobarernas starkt utbugtacle v-fona, de häftiga snö- 

 och hagelbyarna samt de flerstädes iakttagna vind- och tem- 

 peraturväxlingarna. Den 18 omförmäles fråu Pernå åska 

 mellan 0. h 45 och l h 30 p samt regnbyar hela eftermiddagen, 

 från Gustaf Adolf stark SW-storm l h — 5 h p, från Utö snö- 

 fall 3 b 30— 4 h 30 p med tillägg att vinden, som på morgonen 

 var SSW3, vid middagen och på aftonen blåste NNW3 à 4 

 (vid resp. 753.1, 753.8 och 759.5 mm barometerstånd), från 

 Säbbskär mycket häftiga snöbyar från 11 h a till 4 à 5 h p 

 samt från Karlö, Marjaniemi fyr, snöfall med N W-storm från 

 9 h p till inpå natten mot den 19 maj. Den 19 maj på mor- 

 gonen hade den säckformiga rännan („traget") i isobarerna, 

 som föregående dag hade en N-S sträckning öfver Botten- 

 hafvet och Östersjön, förskjutits åt NE och omfattade nu 

 nordligaste delen af Sverige samt norra och östra Finland, 

 äfven här framkallande snöfall och W-NW vindar. I Ranta- 

 salmi var temperaturen den 18 maj på morgonen +5°, vid 

 middagen + 13° och vinden sydlig, men följande morgon, då 

 rännan hade passerat och det högre lufttrycket på dennas 

 baksida („åsen") började framskrida öfver orten, föll snö vid 

 + 1° värme och W-vind; middagstiden var temperaturen ej 

 högre än +8°. Den 20 maj hade temperaturen åter stigit 

 till sitt förra stånd. 



De nu anförda fallen, likasom det tidigare omnämda 

 af den 18 oktober 1891 (sid. 183), visa otvetydigt hurusom 

 så vidt skilda företeelser som stormbyar, snö- och hagelfall, 

 temperaturfall, vindförändringar och åskutbrott i många fall 

 måste betraktas såsom olika yttringar af samma atmosfäriska 

 krafter, hvilkas samfälda uppträdande på en ort, långt ifrån 



