541 



att utgöra regeln snarare är undantag vid den väderleks- 

 företeelse vi i dagligt tal benämna åskväder 1 ). 



Isförhållandena i Finland vintern 1891 — 1892. 



1. Isläggningen i de inre vattendragen tog sin början 

 i slutet af oktober och pågick till slutet af november. Okto- 

 ber 18 — 22 tillfröso åar, älfvar och mindre sjöar i norra Fin- 

 land till gränslinjen Kemi — Pudasjärvi — Suoinussalmi — Kuhmo- 

 niemi i söder äfvensom i Nilsiä eller samtidigt med att marken 

 i dessa trakter blef snöbetäckt för vintern. Isbildningen under 

 dessa och följande dagar sträckte sig väl ännu långt sydligare 

 såsom till Haapavesi, Toholampi, Alajärvi, Närpes, Kankaanpää, 

 Pihtipudas, Sulkava m. fl. orter, men vattendragen gingo här 

 åter upp inom kort. 



Oktober 28 — 30 lade sig de mindre vattendragen i Nur- 

 mes, Juuka, Kontiolahti, Ilomants, Kiihtclysvaara, Tohmajärvi 

 och Suojärvi i östligaste Finland. 



November 2—8 isbelades de stora sjöarna i Suoinus- 

 salmi och Sotkamo, Uleå träsk, redden vid Uleåborg, vatten- 

 dragen i norra delen af Österbotten (Siikajoki älf, Pyhäjärvi 

 sjö), de mindre vattendragen i Tavastland, i Savolaks och 

 Karelen till S:t Michel och Heinjoki (E om Viborg) i söder 

 samt Pelkjärvi och Suojärvi sjöar. Under dessa dagar blefvo 

 äfven isbelupna för en kortare tid: Bottniska vikens inre 

 fjärdar (Simo, Oravais), åarna i södra Österbotten, Satakunta 

 och Nyland samt för vintern: mindre träsk i Nyland. 



*) Se Abcrcromby, Weather, kap. VIII: Squalls, thunderstorms 

 and non-isobaric rains, Durand-Grcville, Les grains et les orages, Ann. 

 du Bureau central météor. de France, I. Mémoires 1892, samt afhand- 

 lingar af Ferrari. Koppen. Bczold. Horn och Tillman» m. ii. 



