547 



än till 50 à 60 m, hvarest det från nordsjön öfver botten- 

 tröskeln mellan Falster och Rügen inkomna saltare och tyngre 

 bottenlagret vidtager och ställer ett oöfverstigligt hinder i 

 vägen för detta i vertikal led försiggående värmeutbyte 1 ). 

 Annat är förhållandet i Nordsjön, där under den kallare års- 

 tiden från november till mars en likformig temperatur är 

 rådande från ytan till 200 m djup. Orsaken härtill är den 

 på alla djup lika salthalten (35 % ) hos vattenlagren, hvilken 

 tillåter värmeutbytet att fortgå ända till bottnen. 



Af hvilken mäktig betydelse dessa omständigheter äro 

 för de klimatiska förhållandena i de Nordsjön och Östersjön 

 omgifvande länderna har prof. Pettersson visat i sin nämda 

 uppsats i det han beräknat det antal värmeenheter, som 

 under tiden augusti-november och november-februari (mars) 

 afgifves från hvarje kvadratmeters yta i Nordsjön och Öster- 

 sjön. Utgående från att temperaturen i augusti i ytlagret 

 till 50 m djup är omkring 12.2° och i det undre lagret till 

 200 m djup 9.2° samt i november och februari i hela vatten- 

 massan resp. 9.i° och 6.4° finner man att den värmemängd, 

 som afgifves till luften från hvarje kvadratmeter af Nord- 

 sjöns yta, är: 



under tiden augusti— november = 



= 50 X 3 X 1000 = 150000 kalorier, 



under tiden november— februari = 



= 200 X 2.7 X 1000 = 540000 kalorier. 



I Östersjön är vattnets temperatur i augusti i ytlagret till 

 20 m. djup omkring + 15°, i november till 50 m djup + 8.5° 

 och i mars + 1.4°, hvaraf följer att den från en kvadrat- 

 meters yta till luften afgifna värmemängden i Östersjön är: 



*) O. Pettersson, Beziehungen zwischen hydrographischen und 

 meteorologischen Phänomenen; Met. Zeit. Aug. 1896, 



