565 



eller landhöjning. Bland förfäktarene af påståendet om 

 Yattenminskniugen må nämnas A. Celsius, hvars afhandling 

 „Anmärkning om vattnets förminskande så i Östersjön som 

 vesterhafvet" offentliggjordes år 1743 i Svenska Vet.-Akade- 

 miens Handlingar. Spörsmålet om orsakerna till det under 

 årstiderna växlande vattenståndet i sjöarna och saltsjön bör- 

 jade likväl inom kort och jämsides med den tidigare frågan 

 att behandlas af särskilda, förnämligast svenska forskare. Först 

 i medlet af detta århundrade upptogs ämnet till behandling 

 äfven af tyska vetenskapsmän. Då ett närmare ingående på 

 frågans historiska utveckling och de under tidernas lopp för- 

 härskande åsikterna skulle föra för långt hänvisar jag den 

 häraf intresserade läsaren till JR. Siegers bekanta arbete „Seen- 

 schwankungen und Strandverschiebungen in Skandinavien" 1 ). 

 Jag vill här endast framhålla bland dem, som bidragit till 

 frågans lösning, de finska forskarene N. G. Schulten, G. G. 

 Hällström, A. Stjerncreutz och A. Moberg samt professorn 

 vid Åbo akademi, svensken J. Leche (död 1764), hvars be- 

 tydelse för den meteorologiska forskningen i vårt land jag 

 tidigare varit i tillfälle att betona 2 ) och hvilken såsom veten- 

 skaplig iakttagare uttryckligen framhålles af Sieger 3 ). 



De slutliga resultaten af alla hithörande undersöknin- 

 gar gifva enligt Sieger vid handen att: 



l:o den årliga perioden i insjöarnas vattenstånd hufvud- 

 sakligen beror af tillflödet samt af nederbörden och tempera- 

 turen. 



2:o den årliga perioden i Östersjöns nivå betingas af 

 flere orsaker, bland hvilka tillflödet, såväl det från insjöarna 



*) Zeitschrift der Gesellschaft für Erdkunde zu Berlin, Baud 

 XXVIII, Jahrgang 1893. 



2 ) Travaux géographiques, Fennia 13, 



3 ) 1. c. sid. 415. 



