21 



mindste og yngste i hele Rækken derimod med 5, som siedvimligt. Et Skelet optr;edei' 

 endog med 6 slige fuldt udviklede Ribben! Om der er flere eller færre Par med dobbelt 

 Ledforbindelse retter sig altsaa ikke egentlig efter Størrelsen. Forste Par Ribben er altid 

 bredt, men som man vil se af Tabellen (S. 22-23), i meget forskjellig Grad, uafhængigt af 

 Dyrets Størrelse. Paafaldende bredt, udviklet nedadtil paa en egen Maade , er det netop 

 paa et af vore mindste Skeletter (Nr. 5). Der er i det Hele, med Hensyn til Skelettets 

 hele Karakter som spinklere eller svagere nogen, som det synes aldeles individuel, For- 

 skjellighed , der næppe kan feres tilbage til Alders- eUer Kjønsforskjel alene; et af de 

 større 'foreliggende Skeletter (Nr. 2) udmærker sig ■ dog netop ved kraftigere Rygning og 

 massivere Former. De længste Hvirveltorne (Torntappe) ere saa lange som 4V2 — 5'/2 

 Hvirvler af samme Rygradsregion, de længste Tværtappe som 3V2— 4 Hvirvler. Der mangler 

 altid Metapofyser i en vis Del af Rygraden, men denne Del kan, som det vil ses af Tabellen, 

 have en meget forskjellig Udstrækning , der heller ikke lader sig bringe i noget bestemt 

 Forhold til Dyrets Størrelse; aldeles stole paa Tallene kan man dog heller ikke i denne 

 Henseende, da Metapofyserne , naar de ere bruskede, let blive ukjendelige eller gaa helt 

 tabt paa det præparerede Skelet, og det er derfor især paa yngre Skeletter ikke let at af- 

 gjøre i mange Tilfælde , om man skal frakjende en Hvirvel Metapofyser eller ikke. Rryst- 

 hvirvlernes Metapofyser — de største af den hele Række — vise derhos stor individuel Forskjel 

 i Udvikling og Retning: mere forefter (vandret) eller mere skraat op efter. Undertiden 

 have Tværtappene af de (5) forreste Halehvirvler ud imod Enden en Antydning til en lille, 

 mere eller mindre tydelig, fortil rettet Udvæxt; det Skelet, paa hvilket dette er Tilfældet 

 (Nr. 6), hører dog snarere til de mindre end til de større. Undertiden ere de to første i 

 Midtlinien ikke sammenvoxne Nedrebner sammenvoxne med hinanden indbyrdes, og i et 

 enkelt Tilfælde udstrakte denne abnorme Sammenvoxning — som ogsaa findes hos andre 

 Delflnformer — sig til alle de 4 første Par, saaledes, at de paa denne Maade fremkomne 

 to lodrette Renplader ikke vare sammenvoxne i Midtlinien forneden. Første Halshvirvels 

 Torntap kan være kortere eller længere, ofte mere eller mindre spaltet i Spidsen; anden 

 Hvirvels Tværtap var forholdsvis bedst udviklet paa nogle af de større Skeletter. 1 

 et enkelt Tilfælde var den tredje Hvirvels Bue dragen med ind i de to førstes Sammen- 

 voxning; ifølge Gervais kan dette endog undertiden være Tilfældet med fjerde. Andre 

 individuelle Uregelmæssigheder ere, at 7de Halsh\'irvel er sammenvoxen eller nøje forbunden 

 med første Rrysthvirvel, eller at der optræder skjæve Foreninger af Halshvirvlers Halvbuer, 

 saaledes f. Ex. at venstre 5te og højre 6te voxe sammen, udelukkende deres respektive 

 Halvdele fra den for dem naturlige Forening. Rækkenbenene ere — vistnok paa Grund 

 af deres Lidenhed ~ kun tilstede paa et af Skeletterne (Nr. 5) ; deres Længde dér er kun 

 ^/s af Rrystben-Haandtagets Rrede. 



