28 



küiisUinl iiidciifur Arien, kunde ^el\^olj;clig ikke venles, ja jikui sknidc snarest tru. at det 

 \ar tennnelig ligegyldigt, om der udvikledes flere eller Tærre rudinu-ntære livink-r i den af 

 llalelinnen sletlede sidste Del af Kygraden. Uos Slægten Ddphinus (s. slr.l findt- vi jo ogsaa 

 en Variation af 4 Hvinler indenfor samme Art. I Slæglen Prodelphinus har jeg indenfor 

 samme Art kunnet paavise en Narialiou af Ti — 75. af 76 — 7ft eller af 79 — 81: paa den 

 anden Side have alle 4 Skeletter af P. doris (den eneste Art. af hvilken der foreligger eu 

 slerre Rækkei 70. Saa vidt min Erfaring gaar. er Hvirvellallel altsaa i demie Slægt for- 

 holdsvis dog ret konstant og afgiver et af de bedste Midler , som haves , til at afstikke 

 Grænser mellem Arter, der i ovrigt slaa hinanden nær. — Jo talrigere Hvirvlerne ere. desto 

 længere tilbage rykker i del hele det Sted, hvor de forste tydelige lodrette, perforerende 

 IvarkaJiaJer optræde i Haleregionea , og forsaavidt kan det benyttes som Artskaraktér. om 

 dette finder Sted paa den 18 — 49de, 50 — 51de5 51 — .52de eller 53de, 54 — 55de. 55 — 56de. 

 57 — 58de eller 58 — 59de Hvirvel: men der er dog herved al erindre, al dels er dette For- 

 hold ikke aldeles konstant, men underkastet nogen individuel Variation, der i del mindste 

 hos P. teiliyos viser sig at være ret betydelig ise det nærmere under denne kiU : dels 

 retter det sig jo saa temmelig efter det samlede Hvirveltal. er saa at sige en Funktion af 

 dette: og endelig er det ikke sjældent, at de omtalte Kanaler vise sig en eller endog to 

 Hvirvler tidligere paa den ene Side end paa den anden, eller al de allerede paa en eller flere 

 umiddelbart forudgaaende Hvirvler ere tydelige, om end meget mindre end paa de folgende. 

 Paa lignende Maade flytter den sidste tydelige Tværtap (Parapofysei eller øvre Tornlap 

 (Neurapofysei sig tilbage, naar Hvirvlernes Antal foreges, hvorved dog er at bemærke, at 

 deres Utydelighed paa de sidste Hvirvler, paa hvilke de overbovedet kunne optræde. k;m 

 hidrore fra Individets Ungdom. Man vil dog finde, at der i denne Henseende ofte er en paa- 

 laldende Overensstemmelse mellem de til samme Art henforte Skeletter, f. Ex. mellem de 4 

 af P. doris. de to af P. euphrosyne o. s. v. Hæmapofy sernes Antal er vistnok ogsaa imder- 

 kastet nogen Variation af samme Grund . men om der paa Tabellerne er opfort flere eller 

 færre af dem, er aabenbart nok saa meget afhængigt af Præparationen. Undertiden ser 

 man de forste to eller tre Par sammenvoxne med hinanden efter Længden . men delle er 

 ojensynlig noget rent individuelt. Om flere eller færre Lændehvirvler ere uden MelapolSser, 

 derpaa ligger der vistnok ogsaa kun "liden Magt: el ældre vel præpareret Skelel vil vise 

 færre, et yngre og tilmed maaske mindre omhyggeligt behandlet tilsyneladende flere slige 

 Hvirvler. Der kan være stor Forskjel paa Hvirvelapofysernes Styrke, relative Brede. Form. 

 til Dels ogsaa paa deres Retning; men hvor tilbøjelig man end paa Forbaand kan være til 

 at lægge en hel Del Betydning i del forskjellige Fysionomi. som Skelettet der\ed faar. 

 opdager man dog snart, at forsaavidt der ikke deri er noget indi\iduelt. eller det muligvis 

 paavirkes af Kjønsforskjellen, er det el Forhold, paa hvilkel Alderen øver stor Indflydelse. 

 Det samme gjælder om Ribbenenes Styrke, for hvilken Breden af første Par giver et 



