30 



Ar (le hNii'skjclliylicdcr , s<imi II (i \ c (I s k a I I c ii . iiariia'iii;ltil al' Mdcirii. kaii (i|i\isi'. 

 (•I'c tic vitîtigsLe, (1111 SuikIikIcIcii cr knilere og lircdci'c cllcr ia'iigci'c og siiiallci'c . ni; uni 

 (len al' Mcllemkjævebenene (laiiiiede Sniidervg er inerc Had eller mere li\ad\el. Itel Inr^l- 

 iiiL'vnle l'iirliold har aabenbarl no gen Værd som ArlsKaraktér, men det er ikke desto mindre 

 yderst misligt at lade sig lede aC del alene, og desuden jiaavirkes del kjendelig al' KJons- 

 l'orskjellen. INled nogen Øvelse herer màn i Almindelighed at kjende Uuunerne paa den 

 liill bredere Snude og fladere Snuderyg, liannern e .paa den højryggede og til Dels lidl 

 smallere Snudef'orm ; dermed skal dog ikke være sagt, at iiiau altid ad demie Nej \il 

 konmie til et rigtigt Skjøu. Tændernes Antal varierer aabenbart baade Jra Art til Art 

 og Ira Individ til Individ; vigtigere er det, om de ere lidt grovere eller lidt linere, stillede 

 mere eller mindre tæt — 5, 6, 7 eller 8 paa en dansk Tomme. De for de enkelte Stykker 

 angivne Tal skulle otte forhøjes noget — f. Ex. med 4 — fordi de forreste Tænder isæi' 

 i Overmunden, der ikke ere brudte frem af Gummerne, ikke erc talte med. 



S. 32 og 33 vil man finde fremstillet i Tabelform de vigtigste af de Forskjellig- 

 heder, som lade sig udtrykke paa denne Maade, hos de antagne 1 1 Arter. De to af disse 

 [F. Peter sii Rhdt. og P. Holbölli Eschr.) antages at være hidtil ubeskrevne. 



Forinden jeg gaar over til at omtale de enkelte Arter, vil jeg dog her ind- 

 skyde nogle Optegnelser, som Reinhardt nedskrev paa sin Kejse til Drasilien i 1850. 

 «11 .Juni 18.50 paa 47° N. Ur. og 0° 30' \ . L. (omtrent midtvejs mellem Irland og Cap 

 iMiiisterre). Om Eftermiddagen Kl. 4'/2 en bel Flok smaa .5 — ß Fod lange Oelfmer; for- 

 svandt sydpaa; ensfarvet sorte paa Rygsiden, hvide nedenunder, forholdsvis høj Rygfinne. 

 16 Juni 1850, paa 36°4.5'N. Br., 19=46' V. L. (i Linie med Gibraltarstrædet). Kl. 6 Eftm. med 

 herlig blaa Himmel og NNO. Vind viste sig en lille Flok spidssnudede Delliner, som i lang 

 Tid legede foran Bougen af Skibet, saa at Farven tydelig kunde ses. Spidsen af Snuden 

 saas (gjenncm Vandet) graalig og at blive mørkere bagtil, og her smeltede denne Hovedets 

 mørke Farve sammeu med et stort Skjold af sortegraa Farve, som naaede hen imod Hale- 

 finnen, men dog endte i en Spids noget foran denne. Dette morke Skjold naaede dog 

 kuu lidt ned paa Siderne , som for største Delen vare hvide ligesom Bugen. Lidt bagved 

 Rygfinnen (som var sortegraa ligesom Ryggen) bøjede det sorte Skjold lidl længere ned 

 paa Siden end i sin øvrige Udstrækning, i en stump Spids, og foran denne fandtes (i al 

 Fald hos nogle Individer) en smal sort Strilie, der lob fortil i den lividfarvede Del af 

 Kroppen; men om denne smalle Stribe udsprang umiddelbart fra det mørke Skjold, kunde 

 jeg ikke komme til Vished om. Paa hver Side af Rygskjoldet udsprang ved dets bagre 

 Spids en bred lysegraa Stribe, som først i et Stykke nøje fulgte og indfattede Skjoldels 

 Konturer, men i sin forreste Halvdel bøjede af fra dem ned i den hvide Farve. Halefiunen 

 var ovenpaa sortegraa, Brystfinnerne hvide. Ojnene syntes mig at sidde i den hvide Del 



