13 



komme baadt' i AUuiilerluixel (v. ISi'edas Exemplav var fVa llullaiuls IvysI, F. Cuviers IVa 

 IJrest), i det indiske og- rode Hav og i Stille-Havet M. Der synes altsaa ikke at kunne 

 fastholdes nogen Forskjel mellem en mere bredsnudet Form fra Atlanterhavet og en mere 

 smalsnudet i'ra det indiske og stille Hav. Hvad enten «Steno rostrahcs« opfattes som et 

 snævrere eller videre Begreb . synes den at maatte opstilles som en af de kosmopolitiske 

 Arter, der ere udbredte over de varmere Bælter af begge de store Verdenshave og af og 

 til forvilde sig, kan man vel sige, op i de middelvarme Have. 



H. 

 Delphimis L. (s. str.) 



Fra dens nærmeste Slægtninge — Steno, Prodelphinus og Tursiops — skjelnes 

 denne Slægt skarpt ved Hovedskallens Ganefurer; Reinhardt føjer dertil i en af 

 sine haandskrevne Optegnelser «og ved, at Mellemkjævebenene ere indbyrdes 

 sammenvoxne». Jeg tilføjer denne Bemærkning, da jeg ikke har set dette Forhold ellers 

 optaget blandt Slægtsmærkerne, hvad det dog uden Tvivl bor, da det synes at være aldeles 

 konstant hos alle ikke aldeles unge Individer. Der er ikke fuld Vished for, at man kjender 

 mere end én Art af denne Slægt, den vidt udbredte klassiske D. delphis L., som, mærke- 

 ligt nok, forst er bleven godt afbildet af Reinhardt-) og nogle Aar efter, ikke mindre 

 godt, af Flower^). Vi skylde desuden P.Fischer (I.e.) flere Afbildninger, der oplyse 

 den Variation i Farvetegningen, som kan findes hos denne Art, selv hos Individer, der ere 

 fangne i de samme Have — i dette Tilfælde i den «spanske Sø» , ved Arcachon. — 

 Laf ont havde gjort o Arter af dem (D. fusus, sowerbianus, balteatus, variegatus og moscha- 

 tiis); Fischer reducerede dem alle til 2 Varieteter: den med graa og den med gule 

 Sider! Da der blandt 15 Stykker, hvis Kjon var kjendt, kun var 3 Hanner, kunde det 

 ikke tilfulde oplyses, hvorledes denne Variation forholdt sig til Alder og Kjøn; men man 

 sér dog, at den gnlsidede Afart forelaa i 2 lige store voxne Individer, Han og Hun, 



') P.Fischer opforer — efter Lesson — ogsaa en •■ Steno {t) santonicus« (Cétacés du sud-ouest de 

 la France, Actes de la Soc. Linn. de Bordeaux, Vol. XXV, 1881). Det lehover ililvc at udvikles 

 nærmere, at hvad det saa er. er det ikke en 'Steno' i den Betydning, hvori dette Slægtsbcgreb 

 her er taget. 



-) Videnskabelige Meddelelser fra den naturhistoriske Forening for 1866, tab. V. 



^1 Transactions of the Zoological Society, Vol. XI, 1880, pi. 1, fig. 1. 



