er ganske sikkert fra det stille Hav; Prof. lleinliariU flk det paa "naialliea-Expeditionen» 

 i Honolulu. Det andets Oprindelse kjendes ikke. Deres Længde er henholdsvis 512 og 

 540 Mm.; Kjon ubekjendt. Afvigelserne fra det normale ere hverken store eller skarpt 

 afgrænsede; at de tilhøre en anden Art (S. compressus Gr., S. Reinwardtii Sohl.) end de 

 først omtalte, vil jeg derfor paa ingen Maade paastaa; maaske er det kun individuelle 

 eller Kjønsforskjelligheder. Jeg kommer senere tilbage til dette Spørgsmaal. Det kan 

 dog her straks bemærkes, at Originalen til Schlegels «S. Reinwardtiin var fra det 

 indiske Øriges Kystei'. 



' Det eneste mig foreliggende Sfeno-Skelet har en Totallængde af c. 2400 Mm., 

 hvoraf Hovedskallens udgjør 530 Mm. Hvirvlernes Antal er 65 = 7 + 13 -f 15 -j- 30. 

 1 øvrigt ligner det de ægte DelQners overmaade meget. Af Hal shvir vierne ere de to 

 første i den Grad sammenvoxne, at man vilde kunne opfatte dem som én Hvirvel med to 

 Buer og med et Rudiment af en Tværtap bagved og over den til Atlas hørende korte og tykke 

 Tværtap. Tredje Hvirvel har paa hver Side en lodret, flad, triangulær Udvæxt, gjennem- 

 brudt af et stort Hul: de forenede Para- og Diapofyser. Paa de tre folgende Hvirvler ind- 

 træder denne Forening derimod ikke: Udsnittet mellem den øvre og nedre Tværtap bliver 

 stedse større , altsom den sidstnævnte rykker længere ned , hvorhos denne tillige bøjes 

 stedse stærkere fortil ; paa den syvende Hvirvel findes der som sædvanlig en temmelig 

 lang Diapofyse, men ingen Parapofyse. — Der er paa hver Side 13 Ribben, de forreste 

 meget stærke , de bageste — med jævne Overgange — meget spinkle. Kun de 6 første 

 Far have dobbelt Ledforbindelse med Rygraden. Den første Torntap findes paa den 

 anden Brysthvirvel; den og de nærmest følgende ere rettede stærkt bagover; de tiltage 

 baade i Højde og Brede, men begynde fra de sidste Brysthvirvler at krumme sig forover 

 og antage paa de sidste Lændehvirvler en saa godt som lodret Holdning. Paa de første 

 Halehvirvler er Torntappen igjen lidt foroverbøjet, men den gaar paa de øvrige atter over 

 til at være rettet skraat bagud. De højeste Torntappe findes paa 5te — 8de Læ.ndehvirvel 

 og have (med Buerne) en Længde, der overskrider 4 samlede Hvirvellegemers. Helt uden 

 Spor til Øvrebuer ere kun de sidste 10 i Halefinnen indesluttede Hvirvler. Af Nedrebuer 

 er der 20 tydeligt udviklede, og de ere i det hele store og brede, saa at de i et betydeligt 

 Stykke af Rygradens Haledel ere lige saa høje som eller endnu højere end Øvrebuerne 

 med deres Torntappe, paa de samme Hvirvler; de to forreste ere ikke forenede i Midt- 

 linien, men allerede den tredje har en lav nedre Torntap, der paa de følgende tiltager 

 baade i Længde og Brede. Bagved den 20de Nedrebue er der paa den i Halefinnen optagne 

 Del af Rygraden endnu nogle adskilte Smaaknuder paa Nedrebuernes Plads, i det mindste 3, 

 altsaa 23 Nedrebuer i alt. Tværtappene ere gjennemgaaende brede; de længste findes 

 paa anden Lændehvirvel og have næsten samme Længde som tre samlede Legemer af 

 Hvirvler; de sidste Spor til Tværtappe findes paa 14de Halehvirvel. Me tapofy sernc cre 



Vidensk. Selsk. .SUr., G. R.^kke, natnrvidensk. o": mathem. Afd. V. i, 2 



