ixjcniujii liiiR' Viuilipiiiri- ivj: m'iI Modsætiiingen melleni arktiske oir lro|iiske Typer. Kor de 

 mindre Tandhvalers, Delfinernes, store Hærskare hersker der endnu alllor stor 

 Usikkerhed med Hensyn tii Arternes Antal og indbyrdes Begrænsning, til at man kan 

 opstille Resultater, udformede som almindelige Sætninger. Altfor meget har man ogsaa 

 her, gaaende ud fra, at Delfiner fangne i forskjellige Have maatte være artsforskjellige i 

 samme Forhold, som f. E\. vore littorale Fiske og lavere Havdyr ere det, opstillet Arter 

 paa let henkastede Skitser eller paa enkelte Kranier,. der, naar de senere ere blevne sam- 

 menstillede med andre i naturlige Rækker, viste sig at danne saa uafbrudte Kjæder, al 

 man maatte anerkjeude Arternes Uholdbarhed. Der er allerede ved Fise hers M og 

 Flowers-I Studier kastet meget Lys over disse Forhold; jeg haaber, at der skal komme 

 lidt mere ved den Beretning om Museets Skeletter og Kranier af Slægterne Steno, 

 Delphinus og Prodelphinus, som jeg her forelægger. — Man vil skjønne, at hvilke Resul- 

 tater end de mindre Tandhvaler. Delfinerne, i denne Henseende ville give os, have 

 disse, foruden deres umiddelbare Betydning, ogsaa den, at virke tilbage paa Opfattelsen af 

 Forholdene hos de store Hvaler. Ingen skaffer sig let et Studiemateriale af en større 

 Række Kranier og Skeletter af samme Art af Bardehvaler, Kaskelotter eller andre Kæmpe- 

 hvaler; derimod er det ikke saa vanskeligt at skaffe sig et saadant af Delfiner, og de 

 Erfaringer, man her høster, ville kaste deres Strejflys ogsaa paa Storhvalerne. Visselig 

 havde allerede E schriebt og andre gjort dette for Marsvins og andre Smaahvalers Ved- 

 kommende, men Undersøgelsen vinder aabenbart i Interesse, naar den kan udvides til flere 

 Former og større geografiske Omraader. 



Reinhardt var som sagt endnu ikke naaet ud over Forarbejderne og synes 

 heller ikke at have ilet med dem. Han stod vel desuden endnu paa et cetologisk Stand- 

 punkt, som nu fraviges mere og mere, det, hvis yderste Retning J. E. Gray repræsenterede, 

 det, hvorfra man troede at kunne skjelne meget fint paa dette Omraade. Erfaringen har 

 mere og mere vist, at dette ikke er muligt, og Tendensen gaar derfor mere og mere mod 

 en Reduktion af Arterne og derved tillige mod en Simplifikation af Systemet. Selvfolgelig 

 maa man ikke af denne Tendens lade sig forlede til at tage Undersøgelsen mere let. 

 Tværtimod følte jeg Trang til. forin&en jeg gav mig i Færd med de ovennævnte pelagiske 

 Slægter, at anstille nogle Prøvestiidier eller forberedende Undersøgelser af andre Delfin- 

 slægter, hvor jeg mere kunde støtte mig til andres Erfaringer og for Cetologien alt ind- 

 vundne Resultater. I det Haab. at de ikke alene skulde have nogen Betydning for mig selv 

 som vejledende mine Fjed i et mere ubekjendt Land, men at de ogsaa skulde have nogen 



': T. Fischer: Cétacés du sud-ouest de la France 'Actes de la Société Linnéenne de Bordeaux, 



Vol. XXXV, 1881). 

 ^) \V. H. Flower: On tlie characters and divisions of the family Delphinidæ. (Proceedings of the 



Zoological Society of London. 1883). 



