27G 40 



deres lige lil Apex brede, yderste Halvdel vicsenllif;- kun dækkes af den let 

 bevægelige Kjæbefodspalpe, og altsaa let kan bringes til Syne uden \old. JIver 

 Kindbakke er, set nedenfra og især, naar den or ndtagen af sin Leddelinle, af en anselig 

 Brede igjennem hele Længden, bredest noget bag Midten (Fig. 1 c). Naar den ses 

 in situ ; er dens yderste Trediedel bøjet lige ind mod Midtlinien, hvor højre Mandibels 

 skarpe, haarde og tynde Skjærerand er dækket af venstres; Skjæreranden er lang, og dens 

 Retning divergerer ikke meget eller slet ikke fra Dyrets Midtlinie , dens Baghjørne gaar 

 ud i en anselig, trekantet, spids Tap, og dens foran liggende Del gaar ud i 2, undertiden 

 stærkt (Tab. III, Fig. 4 c), undertiden svagt (Tab. I, Fig. 1 c) udviklede, altid skarpe Tænder 

 eller Flige. Højre Kindbakkes Skjærerand ligner væsentlig venstres, kun ere alle 3 Tænder 

 vel udviklede (Tab. I, Fig. 1 f). Kindbakkernes bageste Halvdel er, set in situ, omtrent 

 parallel med Dyrets Længdeaxe, ja bagtil endog tilsyneladende næsten bøjet indad 

 mod Yderranden, hvilket hidrører fra, at det bageste Yderhjørne (Fig. 1 c, e) er dækket af 

 Hovedets Skelet, og Kindbakken viser af denne og lignende mindre Grunde et noget andet 

 Onu'ids, naar den er udtagen, end naar den sidder indfæstet (Fig. 1 b). 



Pars molaris (Fig. 1 c. c, Fig. 1 f , c og Fig. 1 e) er afsat fra Corpus mandibulæ 

 ved et tydeligt Led med temmelig svag Bevægelse ; den har Form af et temmelig langt 

 og smalt (Fig. 1 c) eller kort og bredt, aflang trekantet (Tab. V, Fig. 2 e) Knivsblad, hvis 

 Ryg, der vender bagud, er fortykket og fast chitiniseret, medens det fremad vendte Parti, 

 Knivsbladets Eg, er tyndere og svagere chitiniseret og tæt indenfor Forranden i næsten 

 hele dennes Længde udstyret med en Række af talrige, temmelig smaa, lancetdannede 

 Smaablade. Denne mærkelige «Tyggeknude» er, naar Hovedet ses nedenfra, rettet skraat 

 tilbage og opad i den bageste Del af Svælget (Fig. 1 n, a"). 



Midt imellem »Pars scissoria» og «Pars molaris» findes paa den mod Hovedet 

 vendte Side af Kindbakken den vel udviklede «Lacinia mobilis» (Fig. 1 c, b og Fig. 1 f, b; 

 Fig. 1 d) ^). Den er for største Delen blodhudet og betydelig udhvælvet, dens fremad vendte, 

 forreste Væg er en fast chitiniseret Chitinplade (Fig. 1 d, a), der rager stærkt frem, og som 

 ved Randen er udstyret med en Del korte og stærke Torne. Tæt bag denne Plade findes 

 et lille, chitiniseret Parti med nogle faa Torne (Fig. Id, b), og disse svare niaaske til oSetæu 

 hos andre Isopoder. 



Efter fornyede komparative Studier har jeg ændret min i »Dijmphna«-Togtet udtalte Opfattelse al 

 denne Dannelse. Jeg troer nu, at det forreste, faste, fortykkede Parti (tidligere opfattet af mig som 

 • Lacinia mobilis») plus det bagved liggende, blodhudede Parti med sine «Setæ» bør tilsammen 

 opfattes som «Lacinia», en Flig, der dels er blodhudet og bærer Borster, dels fortil fast, at det 

 er dens Forvæg, der ofte forlænger sig ud i en tyk Tap, der niaaske kan kaldes «Cusp i s 

 laciniæ». Denne og den paa følgende Side omtalte Ændring ville forovrigt blive udførligere 

 omtalte og oplyste ved Figurer i et større morfologisk Arbejde, der er vidt l'remskredet i Ud- 

 førelse. 



