280 44 



J I. Familien Corallauidæ. 



Da (Itu- er nogen l'orskjcl nielleni de cnkelle Arters Almidb.\f,'nin),', \il je^; omtale 

 de 2 1 saa Henseende mest forskjcilige Arter hver for sig (de andre ligge mellem disse 

 Ydergrændser) og begynde med den mindst omdannede Form, C. tricornis m., af li\ilkcn 

 jeg rigtignok ikke har givet en fuldstændig Ilabitusfigur af Mnnddelene, men denne Mangel 

 kan i det væsentlige udfyldes ved Ilabitusfiguren af den anden Art, C. antillemis m. 



a. Cor. tricornis m. 



a. Hannen samt Hunnen nden ÆggeMade. 



Munddelene indtage en stor Del af Hovedets Underside. Sete fra Siden (Tab. VI, 

 Fig. 4 a) staa de adskilligt frem, og deres Yderrand fjerner sig fremefter noget fra en med 

 Legemets Længdeaxe parallel Linie, indtil den lidt bag Antennernes Rod ved Mandiblernes 

 Forende pludselig bøjer dybt ind efter. Nedenfra sete danne Munddelene derfor 

 aldeles ingen jævn Hvælving. 



1. Clypeus og Labrum (Tab. VI, Fig. 4 b, b og c) ere hos denne Art synlige 

 lodret nedenfra; de ere brede og saa korte, at de tilsammen tagne ere omtrent 3 Gange 

 saa korte som brede. Clypeus (b) har Form af en yderst stumpvinklet Trekant, hvis fremad 

 vendte, stumpe Vinkel imidlertid er dybt indkærvet til at modtage den anselige, aflange 

 Lamina frontalis (a). Lab rum (c) er omtrent af I$rede med Clypeus, lidt afrundet mod 

 Enderne. 



2. Kindbakkerne ere særdeles mærkelige. Hver Kindhakkes bageste Halvdel 

 (Tab. VI, Fig. 4 c) danner en noget aflang Firkant, der ses paa Hovedets Underside som 

 en lavt liggende, bred Plade (Tab. VI, Fig. 4 a), hvis bageste Yderhjørne ligger lidt nær- 

 mere ved Dyrets Midtlinie end forreste Yderhjørne. Ved Palpens Indledning afsmalnes 

 Kindbakken pludselig til den halve Brede, men bliver saa hurtig højt udhvælvet, gaar 

 noget fremad og derpaa næsten lige ind mod Midtlinien, stadig højt hvælvet holdende 

 samme Brede og efterhaanden løftende sig stærkt op over de andre Munddele, saa at 

 dens distale Halvdel staar meget stærkt frem. Venstre Kindbakke gaar ved Midtlinien 

 (Tab. VI, Fig. 4 b) ud i 3 meget stærke Spidser, af hvilke de 2 forreste (Fig. 4 c og 4 d) 

 ere forholdsvis temmelig smaa og næppe naa Dyrets Midtlinie, og den forreste af dem er 

 desuden vanskelig at se nedenfra; den bageste Spids er derimod en meget lang, lidt krum, 

 trekantet Dolk, der naar langt ud over Midtlinien, og hvis Spids'bøjer lidt bagom højre 

 Kindbakkes Corpus. Disse 3 Spidsers Kanter ere skarpe og danne Kindbakkens Skjære- 

 rand, der, naar Munden ses nedenfra, paa Grund af denne Bygning gjør Indtryk af at ligge 

 særdeles skraat. Højre Kindbakkes apicale Del er ganske overdækket af venstres, og den 



