49 285 



shraa, 3-fliget Skjæ rerand eller med en enkelt mægtig Dolk. Formen af 

 de vel udviklede, smalle, ikke iidfladede, frit liggende Kjæbefodspal per er 

 ogsaa ejendommelig for denne Familie. 



m. Familien Alcironidæ. 



De 3 Slægter afvige saa meget fra hverandre, at de bedst behandles hver for sig. 

 Jeg vil begynde med Fremstillingen af den bedst studerede Form. Pet kan strax anføres, 

 at jeg ikke har haft en eneste Hun med Æggeblade af nogen Art. 



a. Alcirona. 

 1. Aidroiia Hrebsii m. 



Munddelene danne tilsammen en noget udstaaende Hvælving (Tab. VHl, Fig. 1 b), 

 der dog hverken er saa stor eller saa regelmæssig som hos Cirolanidæ. 



1. Clypeus (Fig. 1 b, b) er overordentlig stor, omtrent af Form som en tvær- 

 liggende, bred Halvmaane, hvis forreste, ydre Midtpunkt støder op til den pentagonale 

 Lam in a frontalis (a), og hvis Sidepartier strække sig langs For- og Yderranden af 

 Kindbakkerne langt hen mod disses Baghjørner. Lab rum (c) er en ganske lille, tvær- 

 liggende, vandret Plade, beliggende ved Halvmaanens indre Midtpunkt. 



2. Kindbakkerne (Tab. VHI, Fig. 1 b, d, Fig. 1 c, Fig. 1 d, Fig. 1 e, Fig. 1 f) have 

 en fra de 2 foregaaende Familiers særdeles afvigende Form og Retning, og stemme 

 derimod i flere væsentlige Forhold med de to følgende Familiers. Set in situ ligner hver 

 Kindbakke en temmelig smal Trekant, hvis korte Grundlinie vender til Siden og bagud og 

 ligger langt fra Hovedets Midtlinie, medens Spidsen (Toppunktet) gaar ind under Overlæbens 

 Sidehjørne; Trekanten skraaner altsaa fra Grundlinien fremad og stærkt indad. Udtaget 

 (Fig. 1 c) har den vel en noget anden Form; den afsmalnes noget i Brede fra Basis til 

 henimod Midten, hvor den afsmalnes stærkt og bøjer lidt fremad for saa atter ved den 

 forreste Leddetap at bøje adskillig indad, ligesom den' ogsaa stadig afsmalnes noget. Dens 

 yderste Baghjørne (e) er noget udtrukket og dækket af Hovedets Skelet. — Den første 

 Afvigelse fra Cirolana og Corallana og Overensstemmelse med Barybrotes og Æga ligger 

 nu i, at Kindbakken lige fra Basis skraaner betydelig indefter, hvoraf 

 følger, at dens forreste Leddetap kommer til at ligge meget nærmere ved Hovedets Midt- 

 linie end dens bageste Leddetap; Vinklen mellem Kindbakkens distale Parti udenfor for- 

 reste Leddetap og dens Corpus er meget stump, og af begge disse Forhold følger, at den 

 Add,uktion og Abduktion, Kindbakkens Apex kan udføre, bliver temmelig lille. Den anden 

 Afvigelse fra de 2 forrige Familier er, at et Stykke af Kindbakkens apicale Del, kun ikke 



Vidensli. .Selsk. Skr., fi. Riekke, naturvidensk. og: mathem. AÎA. V. 3. 37 



