374 138 



liar al'njorl opstillet sin nye Art Slabb. gracilis paa 2 ikke udvoxne Exemplarer, ja efter 

 hans Afbildning Fig. 21 paa PI. II og hans udtalelser paa Side 16 tor jeg endog paastaa, 

 at 7de Benpar hos det afbildede Dyr endnu ikke havde opnaaet fuld 

 Størrelse og udvikling. Jeg tør ogsaa nok paastaa, at Bate & NV e s two ods 

 Angivelse (I.e. p. 308): «The eyes under a strong less are not faceted» er ganske urigtig, 

 thi Øjnene ere altid facetterede, selv om de enkelte Oceller ikke have nogen tydelrg 

 særlig Hvælving; Le ae h skriver da ogsaa op. cit. ii°l: «Otiuli .... non granulat! » og 

 i op. cit. n°3: «yeux lisses». Denne Bale & Westwoods Angivelse og Antenne-Svøbernes 

 større Længde efter Leach's Diagnose bruges nu af Bovallius til at adskille Slægterne 

 Eurydice Leach og Slabberina Van Ben. fra hinanden, idet den sidste Slægt skal have 

 "oculi reticulati». At bruge saadanne Slægtsmærker er selvfølgelig forkasteligt, thi An- 

 tenne-Svøbernes Længde varierer efter Kjon, og Bovallius' Udsagn, at Øjnene ere «reticu- 

 lati" , giver ingensomhelst Oplysning, men hvad der var mere værd at vide, var, hvorvidt 

 hver Ocelle var hvælvet. Der er ingen Tvivl om, at Slægten Slabberina er uholdbar, men 

 et andet Spørgsmaal er, hvorvidt Bovallius' Art SI. gracilis er identisk med E. pulchra^ 

 thi hans Beskrivelse og Afbildninger af Antennulerne , Øjnenes Størrelse og Halens Bag- 

 rand m. m. passe ikke godt med de af mig undersøgte Stykker'), men jeg antager indtil 

 videre, at det væsentligste af Differentserne skriver sig fra, at hans Fremstilling ikke er 

 ganske korrekt. 



Hesse giver (op. cit.) en længere Række til Dels interessante Oplysninger om en 

 Eurydice-ATt, der efter hans Beskrivelse maaske ikke er E. pulchra, men jeg har alligevel 

 fundet det passende her at udskrive et lille Stykke, da det supplerer det Ovenstaaende. 

 Efter at have meddelt, at de svømme saa højt som mulig under Vandfladen skriver 

 han: «Leur manière de progresser a quelque rapport avec celle des Gyri[ci]niens, si ce 

 n'est qu'elle est incomparablement plus prompte. Lorsqu'ils s'élancent d'un point à un 

 autre, ils vont en zigzag, de droite à gauche [comme pour visiter l'espace qu'ils par- 

 courent]; mais ces déviations de la ligne droite sont très-courtes, et sont franchies avec 

 une extrême vivacité. C'est ordinairement du fond et du centre de la flaque, dans laquelle 

 ils se tiennent, qu'ils sortent pour venir sur les bords; lorsqu'ils les ont atteints, ils 



') Antenniileriies Svebe er eftei' Fig. 22 paa PI. II hos Bovallius for slank og Endeleddet for langt, 

 dernæst er efter samme Figur 2det og især 3die Led i Antennernes Skaft for lange ou for smalle; 

 ifølge Fig. 20 ere Øjnene for lange fremefter, men dette modsiges forøvrigt af Fig. 21; ifølge Fig. 20 

 er 6te Haleled for bredt, med Haar paa for lang en Strækning af Bagranden; endelig er ifølge 

 Fig. 21 de forreste Epimerer for smalle og alle Epimererne uden Stribning. — Midtpartiet af 

 Fig. 22 med den store Afstand mellem Roden af Antennuler og Antenner er forøvrigt afgjort højst 

 unaturligt, ligefrem umuligt, og Erkjendelsen heraf taler imod at lægge synderlig Vægt paa Af- 

 vigelser som dem, der lige ere blevne fremhævede. 



