Ensimmäisenä elitona, jotta synoptista metodia saat- 

 taisi suuremmalla menestyksellä käyttää on, että liavainto- 

 asemia on tai'peeksi tiheässä. Tämä ehto on kumminkin 

 sangen vaikeasti täytettävissä maassamme, ja siitä johtuu, 

 että ukonilmahavainnoista tehclyt johtopäätökset ovat jos- 

 sain määrin epävarmoja. 



Tarkempi selostus liavaintopaikoista ja havaintojen 

 tekijöistä v. 190-i ,on Liitteessä II, jossa on myöskin ilmoi- 

 tettuna ajat, joUoin havaintoja eri asenailla on telity. Siitä 

 linomaa, että lienkilöiden luku, jotka piteramän tahi ly- 

 liyemmän ajan ovat toimineet havaintojen tekijöinä, on 

 172. Koko vuoden 1904 toimessa olleiden asemain luku 

 oli vaan 70. Tämä vastaa asematikeyttä O.02 100 km^ kok- 

 den (vastaava luku v. 1903 O.02). Jos lasketaan kavainto- 

 verkon tikeys kaikille asemille, satunnaisia lukuun otta- 

 matta, niin saadaan luku O.oi (v. 1903 samoin O.04). 



Kaikkiaan saapui v. 1904 ukonilmoista 1105, kale- 

 vantulista ja jyrinättömistä salamoista 64 ilmoitusta. Sen 

 lisäksi on, ilmoitettu 17 ukoniskua, 3 meteoria ja 2 vesi- 

 patsasta. — Saapuneiden ilmoitusten lukumäärä on, ver- 

 rattuna edelksiin vuosiin, pieni. Ainoastaan v. 1902 ^ oli 

 mainittu luku pienempi (793). Syynä täkän väkenemiseen 

 on epäilemättä vuonna 1904, samoin kuin 1902, etupäässä 

 kesäkuukausien . alkainen lämpötila sekä muutenkin ukon- 

 ilmoille epänormaliset sääsukteet. Seuraavassa taulussa 

 on vuosien 1902 — 04 keskilämpötila sekä ,.normali"-lämpö- 

 tila määrättynä vuosilta 1886 — 1900: 



^ W. Öhqvist: Ukonilmat Suomessa 1902 siv. 3. 



Bidras: t. känned. af Fini. 



