sena ja taivas pilvisenä, vähenee purkausten luku ja sat- 

 tuneet ukonilmat övat useastikin pyörre-ukkosluonteisia, * 

 jolloin pyörre luontoisella tarkoitetaan Mohn'in mukaan 

 suurempia ilmakeliärL-pyörteitä, sjkloneja seuraavia ukkos- 

 purkauksia. 



Koska vuosi 1904 näyttää, samoin kuin 1902, muo- 

 dostavan jonkinlaisen poikkeuksen, lienee syytä lyhyesti 

 tarkastaa yleistä säätilaa kesävuosipuoliskona ja siten jo 

 edeltäpäin liuomata eri ukkoslajien muodostumismahdolK- 

 suudet. Sita ennen kumminkin lyhyt silmäys ukonilmoi- 

 hin yleensä maassamme. 



1. Ukonilmoista Suomessa yleensä. 



Kuten edellä mainittiin, voi ukonilmat jakaa kahteen 

 luokkaan, nimittäin: lämpö- ja pyörre-luontoisiin. Edel- 

 listen lukuisuus-käyrä liittyy varsin tarkkaan yleiseen 

 lämpötila-käyrään, kun taasen jälkimmäiset esiintyvät 

 enemmän vuorokauden (ja vuoden) ajasta riippumatto- 

 mina. Professori A. F. SundelP huomauttaa jo vuonna 

 1887, etta suurin osa Suomen ukonilmoista on lämpöluon- 

 netta ja tämä väitös osoittautuu oikeaksi kun vertaa uk- 

 koslukuisuus poikkeusta eri vuosina 15:sta vuotis-keski- 

 arvosta vastaaviin lämpötila poikkeuksiin (Taulu A). 



Mainittu taulu on muodostettu siten, etta kunkin 

 vuoden touko — syyskuun lämpötilapoikkeus on esitetty 

 asteen kymmenesosissa vuoden keskilämmöstä (määrättynä 



^ Hann: Lehrbuch der Meteorologie 1901 siv. 669. 

 ^ Sundell: Ukonilmoista Suomessa v. 1887, siv. 18. 



Bidras: t. känned. af Fini. 



