59 



Suurin määrä lankeaa sus uudenkuun ja viimeisen 

 neljänneksen ajalle. — Jos taasen jakaa kuukauden kah- 

 teen osaan, uusikuu- ja täysikuu-puoliskoon, saa seuraa- 

 vat luvut: 



55 o/o 45 o/o 



Tuloksena v. 1904 on siis, etta ainakin uudenkuun 

 aikana ukkoslukuisuus oli suurin. 



Paitsi täta ukkosjaksoa löytyy toinenkin Arrheniuk- 

 sen ja Ekholmin keksimä. Sen suliteen ei v. 1904:n Jia- 

 vaintoja ole tarkastettu. 



Aurinkopilkkujen 11-vuotista jaksoa vastaavaa uk- 

 kosjaksoa ei Suomessa oikeastaan vielä voi tutkia, sillä 

 ukkoshavaintoja on järjestelmällisesti tutkittu vaan 18:ua 

 vuotena. Kumminkin tuntuu yleensa siltä, kuin jos jon- 

 kinlainen jakso tässä suhteessa siitä huolimatta nyt jo olisi 

 huomattavissa. Seuraavassa on esitetty ukkoskikuisuus 

 vuosina 1887 — 1904 tasoitettuna kaavan 



a+b+c+d+e 

 5 



mukaan sekä vastaavat aurinkopilkkujen relativiluvut, josta 

 edellämainittu vastaavaisuus on huomattavissa: 



Nat. o. Folk, H. 67, N:o 2. 



