och hvirfvelåskvädren genom ett bråk —, där 83 är anta- 

 let åskutbrott mellan kl. 5p^ — 11\ och Sg mellan 11\ — 5%. 

 Förhållandets värde är i allmänhet, enligt Prohaska, 

 lika med ett, men tilltager samtidigt som antalet hvirfvel- 

 åskväder, och af tager åter samtidigt som värmeåskvädren 

 tilltaga i antal. Följande tabell innehåller resultatet af 

 Prohaska's undersökningar i Steiermark m. m. samt mot- 

 svarande resultat i Finland: 



Prohaskas 



P 



g 



> 



^ 



=H 





> 



en? 



CO 



CD 

 (-1- 









 <1 

 CD 



b 



CD 

 CD 



te 

 ÇD_ 



förhåll. 





s 



>-!_ 



êi. 



P_ 



P 



a- 



CD 



3 

 0^ 









h- '• 

















i-J 



CD 



CD 





















>-i 





*-i 



>-s 





Steiermark 



























m. m. . . 



2.00 



1.23 



0.49 



0.55 



0.83 



0.77 



1.87 



2.15 



3.55 



5.14 



2.15 



1.06 



Finland . 



— 



— 



— 



O.s» 



0.6 



0.8 



1.1 



1.6i 



— 



— 



— 



0.8 



Enligt föregående tabell äro värmeåskvädren de all- 

 männaste under juni (samt maj och juli). Ur Fig. B fin- 

 ner man äfven, att kurvorna för juni och juli bäst ansluta 

 sig till hvarandra. I september vore antalet hvirfvel- 

 åskväder störst och det framgår ur tabellen därigenom, 

 att kurvan för afvikelsen i åskutbrottens antal per station 

 mindre ansluter sig till motsvarande kurva för tempera- 

 turen.' — Prohaskas relation är för Wien circa 0.7. 



Enligt Fig. A och B kan man alltså åtminstone i 

 någon mån anse som en allmän regel, att då temperatur- 

 afvikelsen är positiv, d. v. s. då det allmänna väderleks- 

 läget i vårt land är anticyklonalt, antalet åskutbrott per 

 station är större; men då afvikelsen åter är negativ (d. v. s. 

 det allmänna väderleksläget mera cyklonalt, såsom under 



' egentligen januari — maj och september — december. 

 Nat. o. Folk, H. 67, N:o 2. 



