14 



1 åskvädersperioden, april 17 — 18. 



Lufttrycket var i värt land den 17 normalt eller nå- 

 got däröfver; maximet låg i Eyssland och minimet på 

 norska NW-kusten. Från hufvudminimet afskildes ett 

 randminimum, hvars centrum den 17 på kvällen låg på 

 Åland. Askutbrotten uppstodo i NE-delen af det sekun- 

 dära minimet och fortplantade sig på fasta landet såväl 

 åt norr, öster som sydost (Karta II). Askväderstågen 

 voro bland de få som man år 1904 kunnat åskådliggöra 

 genom isobronter. — Hvad åskutbrottet beträffar må näm- 

 nas, att temperaturen föregående dag var relativt jämnt 

 fördelad i vårt land. Den 17 var dock den horisontala 

 temperaturgradienten relatiA^t betydhg i SW och det är 

 möjhgt att den förökade åskutbrottets häftighet. Ask- 

 vädret uppträdde nämligen i vårt land såsom ett mycket 

 starkt hvii^fvelåskväder. Blixtarna voro bländande och på 

 ilere ställen rasade en formlig storm. Senare på kvällen 

 sågs flerstädes praktfulla kornblixtar, hvilka betecknade att 

 åskvädret fortsatte sin färd längre såväl mot det inre af 

 landet som ut på hafvet. Askutbrotten den 18 på morgo- 

 nen voro tydligen fortsättning af den föregående dagens 

 utbrott. 



2 åsTcvädersperioden, maj 18 — 20. 



Den 18 på morgonen låg ett delm in imum från Lo- 

 foten till mellersta Sverige ; minimets centrum var i trak- 

 ten af Hernösand (742 mm). Maximet låg längre söderut 

 i Central-Europa. Lufttrycket var i hela norden i fal- 

 lande, betecknande att ett minimum var i antågande. — 

 Det i norra Skandinavien liggande minimet var mycket 

 väl utbildadt; det hade sitt eget vind- och regnsystem. 



Bidrag; t. känned. af Fini. 



