27 



sig redan på kvällen ända till Tankar fyr i norr. Åsk- 

 vädret var i allmänhet starkt, men vinden endast ställvis 

 hård. Rörelseriktningen varierade, men i kufvuddrag 

 motsvarade den luftcirkulationen i framdelen d. v. s. i 

 östra delen af minimet, nämligen från sydsidan mot norr. 

 Den 11 låg centret af minimet på Bottniska viken och 

 området med åska har förflyttat sig mera österut. På 

 aftonen bildas tvänne tydhga åskväderssäckar i isobaren 

 755 och dessa bhfva någotslags åskhärdar. Den ena låg 

 i SAV-, den andra i E-Finland. Såsom ur Bihang I fram- 

 går, inföllo utbrotten för det mesta i dessa trakter. — 

 Efter åskperioden inföll en kallare tid (Fig. I) och af 

 detta samt det föregående kan man sluta sig till, att åsk- 

 vädret var af hvirfvelåskvädernatur. 



Hvad de senare anmälda utbrotten beträffar må näm- 

 nas, att de flesta kunna hänföras till livirfvelåsk väder (eller 

 möjligen s. k. ,,Böen"-väder). Så t. ex. utbrottet den 3 

 oktober. Ett 745 mm djupt minimum rörde sig från 

 vester mot öster. Gradienten var stor och vinden där- 

 efter. Utbrottet inträffade på hafvet, ty där äro möjlig- 

 heterna för åskutbrott större på denna tid af året än på 

 landet. Under åskvädret, rådde stark storm. — På samma 

 sätt voro utbrotten den 17 och 18 i samma månad. I 

 England fanns ett 735 mm djupt minimum, hvilket för- 

 flyttade sig mot öster. Den 18 på morgonen fanns mini- 

 met i Norra Sverige 739 mm djupt. Gradienten A-ar stor 

 och vinden nästan i hela landet 7 à 8 Beaufort stark. 

 Utbrott observerades endast på hafvet och kusten, ty de 

 sträckte sig ej längre inåt landet än till Kisko. Utbrot- 

 ten den 19 i trakten af Lovisa och Verkkomatala voro 

 fortsättning på den föregående dagens åskväder. Efter 

 detta åskväder inträffade en betydhg temperaturföränd- 



Nat. o. Folk, H. 67, N:o 2. 



