55 



I åskntbrottens dagliga gå,ng är att observera, att 

 maximet infaller under januari — maj mera sent. Till hög- 

 sommarn har maximitimmen förflyttat sig mera mot den 

 årliga, men i slutet på sommaren (och september) till en 

 senare. Det är möjligt, att denna förändring af maximi- 

 timmen kunde beteckna ett olika förhållande mellan 

 värme- och hvirfvelåskvädren under olika månador. För 

 hela året infaller maximitimmen till 2'' — 3\ (det senare 

 maximet 5^ — ô'^p) och minimitimmen till 6''— 7\. 



Tabell 17 och 18 äro uppgjorda enligt de fasta statio- 

 nernas, d. v. s. de som arbetat under hela året, rapporter. 

 Maximitimmens förskjutning från senare timme mera till 

 middagen om högsommaren och åter i slutet till en senare 

 timme framgår äfven ur tabell 17. För hela året är äfven 

 nu maximitimmen 2'' — S'^p och minimitimmen 6*^ — 7\. 



B. Åskutbrottens ärliga gäng. 



För att erhålla en mera åskådlig bild af åskutbrot- 

 tens årliga gång är antalet åskutbrott för de särskilda 



dagarna utjämnadt enligt formeln n = ^ , hvari a 



och c äro de närstående dagarnas utbrottsantal, b åter 

 antalet inrapporterade åskväder under dagen ifråga. Den 

 årliga gången af årsutbrotten framgår ur tabell 19. 



Nat. o. Folk, H. 67, N:o 2. 



