D 



et är ett jämförelsevis bredt bälte, sträckande sig pä 

 bägge sidorna om äkvatorn, för hvars inbyggare snön är en 

 okänd företeelse. Gränslinierna för de områden pä norra ocli 

 södra halfkloten, inom livilka snöfall i medeltal förekomma 

 hvarje vinter, åtfölja i sina hufvuddrag 40. parallelcirklarna. 

 På norra halfklotet går denna gränslinie likväl i södra delen af 

 Asien och i Nordamerika ända ned till 30" n. lat., och på södra 

 halfklotet bildar åter Sydamerika kring Andernas bergskedja 

 ända upp till 8. breddgraden ett skarpt utsprång från gränslinien. 

 Äkvatorialgränserna för snöfall d. v. s. de yttersta gränserna, 

 inom hvilka snöfall någon gång blifvit iakttagna, gå parallelt med 

 de nyss nämda gränslinierna, omkring 5*^ närmare äkvatorn. ^ 

 Alla de trakter på norra halfklotet, hvilka däremot täc- 

 kas af snö och is för en längre tid af året och där vintern 

 får sin säregna prägel just genom snöns och isens förekomst, 

 äro belägna norr om 45'' n. lat. Norr om denna gränslinie 

 betäckes marken inom stora områden hvarje vinter af ett snö- 

 lager af längre eller kortare varaktighet och öfver floder, sjöar 

 och innanhaf slår kölden sina bryggor. Den stigande vårsolen 

 frigör sedan åter naturen från vinterns bojor, hvilka dels bort- 

 smälta dels fördunsta. Öfverallt vinna våren och sommaren 



1 Fischer, H. — Die Aequatorialgrenze des Schneefalls. (En- 

 ligt den arbetet åtföljande kartan). 



