52 
Uti Sotkia by, Akkas socken, skär linien den sjunde 
äsbildningen vid 116 v. & prof. fr. Äbo eller inemot 6 verst 
söder om Toijala station; denna äs finnes i planet skisserad 
& pl. II. fig. XV. Aflagringarna i sjelfva skärningen vid 
Kinnari hemman voro mycket nedrasade, men i ett grustag 
pä äsens södra sidosluttning vid A kunde de uppkilande 
lagren temligen väl följas säsom de & pl. IL. fig. XV: 1 
finnas framställda. 
a. = tunna vexlande skikt af brun lera och fin hvit sand; 
denna aflagring kilar opp pä äsens sida till minst 15 
höjd. 
b. = fin rödgrä skiktad sand. 
ce. — stenblandad rödgrä sand; stenarne äro temligen kantiga 
och obetydligt afnötta, 0,5”—8” i diameter. 
d. = grätt grus med kantnötta smärre stenar, 
e. — gult skiktadt rullstensgrus, bestäende af finare sand med 
smärre afrundade stenar, 0,5’—2’ i diameter. 
£ — fin gul;; sand: 
Aflagringarna ce. och d. äro i sig oskiktade och likna e) 
rullstensgrus-aflagringar i annat än att ec. är nägot och 
d. ganska väl ursköljdt, 
Nära Akkas kyrka vid 121 v. & prof. fr. Äbo och nägot 
mer än 1 v. frän Toijala station är den dttonde äsbildnin- 
gen af banlinien genomskuren till inemot 23° djup. A pl. 
IV. lemnas teckningar öfver denna skärning, som bland annab 
och isynnerhet är anmärkningsvärd derför, att rullstensaflag- 
ringarna härstädes befunnos stöda sig emot eller vara aflag- 
rade pä sidosluttningen af en krossgrusbank, sä att nägon 
skarp gräns mellan rullstensgruset och krosstensgruset icke 
kunde skönjas. Äsen bildar här en längsträckt kulle, som 
stryker i nordvest—sydost och afsluttar i nordvestra ändan 
helt nära genomskärningen för banlinien, men pä längre 
afstäönd frän densamma i sydostlig riktning. Fig. XVI: 1 
framställer norra sidoväggen af skärningen och fig. XVI: B) 
