tunnskiktad vexling af blägrä lera och ytterst fin hvit sand, 
i. = grätt grus med hasselnötstora rullstenar och inbäddade 
linser af brun lera, 
k. = brun lera och fin hvit sand i lagervexling; tunn skiktuing. 
1. = gul mullblandad sand med smästen, 
Pä Tavastehus—Tammerfors linien träffas en nionde 
ässkärning i Kerälä by, Hattula socken, 9 verst frän Tavas- 
tehus. Den härstädes förekommande s. k. Kerälääsen stry- 
ker frän trakten af Tenhola by vid södra stranden af Vana- 
javesi (som ligger 275° öfver Finska viken) i sydostlig rikt- 
ning kring Östra stranden af Lehijärvi (278° öfver Finska 
viken), utbreder sig sedan i Luolais- och Parola-sandmoar 
och fortgär troligen vidare i samma riktning uti den kända 
Hatelmala-äsen söder om Tavastehus. Högsta delen eller 
sadeln af Kerälääsen, der den genomskäres af banlinien, 
ligger 400° öfver Finska Vikens nivä vid Helsingfors, men 
säväl i nordvestlig som sydostlig riktning härifrän höjer sig 
äsen och är kanske nägot tiotal fot högre. Vid mitt första 
besök, hösten 1874, var genomgräfningen ännu ej fulländad 
och nedgick blott till inemot 30’, men sedermera har den 
blifvit sänkt till 45° djup vid banlinien och ät sidorna fun- 
nos betydliga utgräfningar, hvarifrän ofantliga sand- och 
grusmassor blifvit bortsläpade till fylIning p& banan; vid 
mitt besök derstädes under sista sommar sträckte sig utgräf- 
ningarna i äsen ungefär sä som linierna ABCDE och FH 
—K—M—0 ä planteckningen pl. VI. fig. XXI. utvisa. Aflag- 
ringarna voro delvis mycket, nedrasade, men pä andra ställen 
äter orubbade och vackert blottade, sä att desamma kunde 
dels blott ungefärligen dels temligen naturtroget aftecknas, 
säsom figg. XXI: 1 och 2 framställa aflagringarna i väg- 
garne af sidogräfningarna längs linierna ONML och KJHGF, 
fig. XXI: 3 längs linien ABC och fig. XXI: 4 slutligen längs 
