61 
Fär man äter döma af de bifogade profilerna, synes det 
som skulle flertalet af de i fräga varande äsarne hos oss fort- 
löpa oberoende af terrängförhällandena, eller höjdsträckningar 
och dälder; en fullständig och tillförlitlig utredning härutinnan 
kan dock ej vinnas förr, än äsarne blifvit i hela sin utsträckning 
uppgängna och noggrant affattade pä karta, hvarvid hänsyn 
derjämte mäste tagas till de mellanliggande omrädenas relief- 
former och afvägningslinier uppgäs, pä längre eller kortare 
afständ frän hvarandra, parallelt med den nivellerade ban- 
linien eller frän kusten i nordostlig riktning in ät landet. 
Äsarnes sidor äro j allmänhet längsluttande med om- 
kring 20° eller mindre lutning mot horisontalplanet, men 
stundom visa de sig mycket brantare och lutningen uppgär 
dä till högst 30°—40°. Ej sällan höja sig äsarne med öf- 
ver hvarande liggande terrassformiga afsatser pa sidoslutt- 
Ningarna, hvilket kan iakttagas pä& 'Tammerfors äsen, Kerälä 
äsen, äsen i Sotkiaby, Akkas socken, Urdiala äsen nära 
Urdiala station, Humppila äsen o. s. v. och dessa afsatser 
förefinnas pä säväl de nordöstra som sydvestra sidoaffallen 
hos äsarne. *) 
En annan hos äsarne ganska vanlig företeelse äro de 
Koniska eller trattformiga, i äsens längdriktning ofta nägot 
ütdragna fördjupningar, som träffas säväl pä deras högsta 
"ysgar som pä sidosluitningarna och äro kända under namn 
BR äsgropar; de befinnas vanligen mer eller mindre utfyllda 
! bottnen med sand-, ler- och torflager, men bilda stundom 
älven ganska djupa smä tjärnar eller sjöar med branta sido- 
Yaggar och utan nägot synligt aflopp. Äsgropar har jag, 
mn. 
*) Äfven p& Hangö- eller Lojoäsen, som stryker i nordost-syd- 
vestlig riktning, har jag under dess förlopp mellan Vichtis räen och 
Kyrkstad i Lojo observerat en eller flere terrasser än pä den ena 
Nordves Pr 8 Mi ä fin 
Mordvestra) än p& den andra (sydöstra) sidosluttningen, 
