113 
nas, äterstär att utreda; med nägon sannolikhet för att pa- 
träffa sädana bör väl uppmärksamheten dä riktas i främsta 
rummet pä sydöstra delarne af värt land. 
Slutligen mä här anmärkas att, enligt försök som jag 
anställt med ätskilliga lerprof frän olika trakter inom södra 
delen af Lojo, derstädes ej förekommer nägon mergel eller 
sä kalkhaltig lera, att utveckling af kolsyregas kunnat för- 
märkas vid dess Öfvergjutning med saltsyra. 
Mosstorf och torfdy. Torfmossarne i södra delen af 
Lojo hafva i allmänhet en jämförelsevis ringa utbredning i 
fältet, men deremot ofta ett ganska betydligt djup. I dessa 
aflagringar päträffas ej sällan tvä till tre öfver hvarandra 
belägna hvarf af 1 till 1,5 fot höga trästubbar. pä& rot, hvil- 
ket synes tyda pä att torflagren under längre varande tid- 
skiften stätt vexelvis öfver och under vatten, och stubbarnes 
höjd torde angifva den nivä, till hvilken vattnet stigit vid 
hvarje skildt öfversvämningsskede, dä träden sannolikt tagit 
röta, börjat multna och slutligen blifvit afbräckta pä den 
höjd, vid hvilken vatten- och luftlagren under en längre tid 
haft sin beröringsgräns pä trädstammarne. Likaledes an- 
träffas ofta i dem näfverlager äfvensom understundom blad 
och strän af vass. Stubbarne bestä mestadels af tall och 
Sran, men äfven sädana af björk och kärral förekomma; 
der skogen är sä sköflad (t. ex. i Virkby) att han ej mer 
förslär till ärets bränslebehof, hafva dessa stubblager fätt 
ett ganska högt värde och tillvaratagas med en hos oss el- 
Jes sällspord omsorg. 
Vanligen hafva dessa torflager en mägtighet af endast 
2 till 4 fot, men ej sällan äro de mycket djupare med un- 
derliggande dylager, som man finner af följande antecknin- 
gar Öfver nägra med jordborr anställda undersökningar. 
8 
