la ass TE ee 
125 
dernas konfiguration samt sträcker sig troligen till Matelus- 
joki, norrut mot Tavastkyrö socken, hvartill kan slutas af 
dess liknande utsträckning vid stränderna af Näsijärvi ät 
ostnordost. 
Inom Ylöjärvi kapell sträcker sig lerskiffern frän Reu- 
harisaaret, der den stryker N50°O och stupar N 84° V, till 
trakten af Anttaverkko torp med ostnordostlig skiffringsrikt- 
ning och nordlig stupning utom i mellersta delen, vid Kei- 
salo och Wasaraniemi, der den stryker i N 70° V med 70— 
80° stupning mot NO. Orsaken till denna afvikelse i stryk- 
ningsriktningen torde böra sökas uti den syenitgranit, som 
enligt F. J. Wiik’s „geognostiska iakttagelser i sydvestra 
Finland” uppträder i Tavastkyrö socken. Skifferns stupning 
närmare uppträdande eruptiver till sydlig och blir nordligast 
lodrät; den genombrytes icke här af nägra betydligare erup- 
tiva massor och bibehäller väl derföre sin stupning oför- 
ändrad. 
Vid Ylöjärvi gästgifveri och kyrka stryker lerskiffern 
N 70° V med N 8000 stupning, vid Pietilä är den randig af 
hälleflintelager samt häller mjukare konkretioner af ljus häl- 
leflinta, hvilka sönderfrätta likna förstenade snäckor,; NV 
frän Paijula torp stryker den N 750 V med S 75° V stupning 
och nägot längre i samma riktning stryker den N 80% V, 
med lodrätt stupande skikter, samt är mjukare. Ost SO 
frän Wälimäki torp anträffas i lerskiffern, med dylika kon- 
kretioner som vid Pietilä, en 1/, famn mäktig lagerstock af 
grähvit qvarts, af 1 famns längd, som utkilar mot ostsydost. 
Vid Tuomisto hemman och Kiviniemi torp, pä det förra stäl- 
let med lager af röd hälleflinta, stryker lerskiffern N 700 0 
med N 850 Y stupning. 
