130 
och Ruovesi socken, ätminstone till Ruhala gästgifveri, der’ 
jag anträffat den nordligast. Vid Kaihari by, hufvudsakligen 
norrom  Oksjoki, bestär den af en medelkornig tydligt por- 
fyrartad blandning af röd ortoklas, hvit oligoklas, grä qvarts 
och syart glimmer, förklyftad i N 45—-65% O samt blir del- 
vis rapakiviartad isynnerhet ät NV. Söderom Oksjoki an- 
träffas äfven brottstycken och smala skölar af grä glimmer- 
gneis som steyker N 50°0 och stupar 8 45—60° O och syd- 
ligast en genom uralitartade svarta hornblendekristaller nä- 
got porfyrartad grä gneis, stryker N 70%°0 med samma stup- 
ning som föregäende, tyckes vara förvandlad genom. lager- 
gängar af en röd hornblendehaltig bergart, flasrig och gneis- 
lik men innehällande porfyrgranitens beständsdelar; bergar- 
teına vexellagra sälunda med hvarandra tills porfyrgraniten 
blir rädande. Närmare Oksjoki blir den hvitare, hornblen- 
dehaltig och öfvergär till syenitgranit, norrom Oksjoki blir 
den äter röd med större rundade fältspatkristaller och lik- 
nar rapakivi. Vid Kyöstilä by häller den äfven inneslutna 
gneisskölar, strykande N 800 O med S 60° 0 stupning, när- 
mast gneisen är den finkornigare och liknar nägot röd gneis. 
Pä Hevossaari halfö norrom Kaihari, innehäller porfyrgrani- 
ten 2—3 tum breda och 2 fot länga linser af en hornblen- 
debergart, porfyrartad genom hvit fältspat, i riktning frän 
VNV-0SO, Pä Lapiniemi och Taulaniemj anträffas brott- 
stycken af hornblendegneis uti bergarten, som der förekom- 
mer mycket karakteristisk pä de rensköljda släta hällarne. 
Granitporfyr (Euritporfyr). Denna bergart anträffade 
jag först vid Petäjä och Anttaverkko torp i Ylöjärvi kapell, 
der den är rödbrun flasrig i N 60° O, men förklyftadı iO 
och V med 10° stupning ät N frän vertikallinien; en full- 
komligt analog bergart anträffades sedermera frän. Lempiö- 
niemi till inemot gränsen emot Tavastkyrö, der den dock är 
