4 
gisk karakter; och vid en af mig företagen resa genom syd- 
vestra Finland (Geogn. Iakttagelser i sydvestra Finland; Bi- 
drag till kännedom af Finlands natur och folk, 11 häft. p. 
79 o. f.) har jag funnit skiffern i denna del af Finland bilda 
spridda terränger, åtskilda från hvarandra genom mellanlig- 
gande gneis och gneisgranit. Huruvida nu dessa skifferbild- 
ningar utgöra integrerande delar af gneisformationen eller 
verkligen äro i geologiskt hänseende derifrån skilda, lycka- 
des jag ej under denna resa utröna. Jag har dock seder- 
mera i detta afseende anställt ytterligare undersökningar 
samt genom upptagna profiler kunnat öfvertyga mig om, att 
de egentliga skifferbergarterna i sjelfva verket bilda en från 
gneisen skild formation. Bevis härför skall lemnas i det 
följande, hvarvid de särskilda skifferterrängerna äro beskrifna 
i den ordning, hvari de blifvit af mig undersökta. 
Skifferbildningen i Längelmäki socken. Enligt Westling 
(1. c. se Holmberg, Mater. etc. p. 134) sträcker sig mellan 
Tounu hemman och Wästilä by en skiffergördel af en half 
mils bredd, på södra sidan begränsad af en grå, norrut åter 
af en röd gneis. Den förstnämnda hör i sjelfva verket till gneis- 
formationen; den genomdrages af pegmatitgångar, hvilka icke 
förekomma i skiffern, samt är, efter hvad jag funnit vid Sil- 
lanpää torp, discordant lägrad mot denna (se fig. 1), i det 
att den skiljer sig från densamma såväl i anseende till stryk- 
ning som fall. Härigenom är således skifferns karakter af 
en egen geologisk bildning tydligen ådagalagd. 
Den s. k. röda gneisen har deremot intet annat gemen- 
samt med gneis än dess skiffriga eller rättare streckade 
struktur, härrörande af de lineart ställda glimmerfjällen. 
Den är derjemte mer eller mindre tydligt porfyrartad till 
följe af små fältspatskristaller, afskilda i den finkorniga 
grundmassan, och visar sig såväl härigenom, som isynnerhet 
