7 
202) uppgifves rapakivi. Sjelf har jag vid Jyväskylä funnit 
en syenitgranit, delvis något porfyrartad, men för öfrigt all- 
deles analog med den i Längelmäki, äfvensom derjemte en 
porfyrartad granit, tydligt skild från föregående. Hvardera 
förekomma såväl i fast klyft som äfven, mer eller mindre 
modifierade, i form af flyttblock, hvilket utvisar, att samma 
bergarter äfven! förekomma NNW om denna trakt. Gra- 
niten fortsättes dels med dels utan hornblende ända till Sa- 
kari. Vid norra stranden af Leppävesi är bergarten en högst 
karakteristisk granitporfyr med stora fältspatskristaller. Från 
Pernasaari till Isooksala är bergarten åter syenitgranit in- 
neslutande de mörka konkretions-artade fragmenter, hvilka 
äro så karakteristiska för den i sydvestra Finland förekom- 
mande syenitgraniten. (Geogn. Iakt. 1 c.). 
Jag har här velat anföra dessa fakta för att visa den 
stora utsträckningen af den formation, som jag sammanfattat 
under det generella namnet granitporfyr, och hvilken ögon- 
skenligen varit orsaken till uppresningen och metamorfosen 
af den i Längelmäki förekommande skiffer-bildningen, såsom 
bland annat ådagalägges af dess finkorniga och streckade 
struktur på gränsen mot denna. Skifferbildningen består af 
omvexlande glimmerrikare- och glimmerfattigare skiffer (glim- 
mer- och qvarzitskiffer). Denna omvexling röjer sig redan 
i de yttre terrängförhållandena, i det att den förra, såsom va- 
rande af lösare beskaffenhet och sålunda lättare utsatt för 
förstörande inverkningar, bildar dälder, den sednare åter, till 
följe af sin hårdare konsistens, upphöjningar. Stundom, fö- 
reträdesvis i midten af aflagringen, är glimmerskiffern ersatt 
af lerskiffer; qvarzitskiffern öfvergår åter på sina ställen i 
qvarzit. /Glimmerskiffern innehåller icke sällan små grana- 
ter i ikositetraöderform, eller i kombination af denna och 
dodekaédern med den förra såsom rådande form, hvilket ut- 
