9 
ett par verst vester om Waästilä N 609 V (VNV—05S0). 
Stupningen är i norra hälften af skiktsystemet vertikal, i 
gödra 80—709, närmast gneisen 609 mot norr. 
Skifferbildningen i Orihvesi socken. Denna sträcker sig 
från Säynejoki omkr. 1/, mil söderut, och har sålunda hälf- 
ten så stor utsträckning som skifferbildningen i Längelmäki, 
hvilket lemnar ett stöd för den ofvanför anförda åsigten be- 
träffande den sistnämndes lägringsform: här (i Orihvesi) har 
man nemligen att| tänka sig hela skiktsystemet upprest och 
stäldt på kant. 'Till sammansättningen är den dock något 
skiljaktig från den i Längelmäki. Vid Säynejoki anträffas 
lerskiffer, på sina ställen qvarzitskiffer, derefter följer glim- 
merskiffer, sedan chloritskiffer med böjd skiffring samt derpå 
glimmerskiffer, som genom upptagande af fältspat öfvergår 
i gnets. Strykningen är här likasom i Längelmäki, på an- 
dra sidan om Längelmävesi, 1 det närmaste O-V-lig samt lut- 
ningen 809—909. På flere ställen träffar man större eller 
mindre gångar af en grå, skiffrig fältspatsporfyr, som ofta 
har en så förvillande likhet med gneis, ja någongång äfven 
med skiffer, att man vore böjd för att anse den höra till sjelfva 
skifferformationen, om ej lägringsförhållandena äfvensom de 
i densamma här och der inbäddade smärre fragmenterna af 
verklig skiffer, samt slutligen den mer eller mindre tydligt 
porfyrartade strukturen, härrörande af små kristaller af en 
karakteristisk färglös fältspat, skulle utvisa, att dessa gång- 
bildningar utgöra delar af den stora granitporfyrformationen. 
Denna uppträder både norr och söder om skifferterrän- 
gen, höjande sig betydligt deröfver, dock med ganska olika 
utseende. Den nordliga porfyrbildningen har närmast till 
skiffern en felsitisk, något skiffrig grundmassa, hvari små 
brunröda orthoklaskristaller äro inbäddade. Längre norrut 
närmare syenitgraniten, som uppträder vid Orihvesi by, är 
