Hi 
| 
I 
| 
10 
grundmassan kornig, och bergarten derigenom mera granit- 
artad. Bergarten söder om skifferbildningen är åter en tyd- 
ligt utpräglad granitporfyr, i det nemligen uti en granitisk 
grundmassa af medelkornighet stora orthoklastvillingar äro 
utsöndrade. Dessa hafva icke någon bestämd riktning; dock 
företer äfven denna porfyrmodifikation en något skiffrig struk- 
tur i riktning från O-V, betingad af de svarta glimmerla- 
mellerna. Den innesluter fragmenter af skiffer, samt inne- 
håller såsom accessorisk beståndsdel turmalin i tydliga pris- 
matiska kristaller. Den fortsättes ända till närheten af Ponsa 
eller öfver en sträcka af omkr. !/, mil, dock vid gränsen 
mellan Orihvesi och Kangasala afbruten af gneis-granit eller 
gneis med pegmatitgångar. 
Vid Orihvesi fann jag ett större brottstycke af gramnit- 
porfyr, inbäddadt i syenitgranit. Detta brottstycke var sön- 
derspjelkt, ock i den sålunda uppkomna sprickan hade syenit- 
massan inträngt. Derjemte var granitporfyren vid sprickans 
väggar tydligen impregnerad med hornblende. Ett liknande 
förhållande eger rum med de i granitporfyren inbäddade 
brottstyckena af skiffer, i det att man stundom finner granit- 
porfyrmassan hafva inbrutit i remnor deri samt afsatt fält- 
spat uti den angränsande skiffern. Detta lemnar en ledning 
vid förklaringen af skifferns öfvergång i gneis invid gränsen 
till den södra granitporfyraflagringen (se ofv.). En analog 
afsättning af främmande ämnen har jag iakttagit vid en peg- 
matitgång i gneisen vid Sillanpää i Längelmäki, i det nemli- 
gen gneisen vid gränsen mot pegmatiten var impregnerad 
med samma hvita glimmer som förekommer i denna sist- 
nämnda. Dessa impregnationer förklaras lätt med antagande 
af Scheerers åsigt om granitens hydatopyrogena bildning, 
hvilken blifvit bestyrkt genom Sorby's mikroskopiska och 
Daubrées kemiska undersökningar (Zirkel 1 c. II p. 374). 
