19 
sluttande mot söder, hvilket härrör af skikternas stupning 
mot N (i medeltal 609). Dessa bestå af omvexlande glim- 
mergneis och mindre tydligt skiffrig hornblendegneis, hvilken 
sistnämnda till en del måste betraktas såsom eruptiv: den 
är ofta porfyrartad, i det att i den mörka grundmassan små 
fältspatskristaller äro afskilda, och får då likhet med den i 
Längelmäki = skifferformation inbrytande hornblendehaltiga 
porfyren.. Dessutom genombrytas skikterna såväl på tvären 
som på längden af hvit pegmatit. 
Denna sålunda sammansatta gneis- eller skifferbildning 
begränsas i söder af en syenitartad granit, som uppträder 
mellan Torro och Letku, och till hvilken ansluter sig den 
under namn af , Salmistosten” bekanta, gabbroartade berg- 
arten (se Holmberg 1. c. p. 142). Norrut vidtager vid Koi- 
visto en granitporfyr, som fortsättes till Kivijärvi. Emellan 
denna sednare och Nuottajärvi är åter gneis dels med dels 
utan hornblende och i allmänhet af analog beskaffenhet med 
den i Tammela. Denna gneis innesluter vid den förstnämnda 
sjön lager af kalksten, förorenad af fältspat, qvarz, glimmer, 
pyroxen samt något zinkblende och blyglans. Vid södra 
stranden af Nuottajärvi inbryter i gneisen skiffrig uralitporfyr 
såsom smärre stockformiga massor, och norr om denna sjö 
vidtager slutligen en mäktig aflagring af syenitgranit, icke 
sällan tydligt skiffrig i samma riktning som gneisen söderut. 
Denna syenitgranit sträcker sig i öster till Riisikkala och 
kan vesterut förföljas ända till gränsen mellan Tavastehus 
och Åbo län, d. ä. öfver en sträcka af ungefär 3 mil. 
Huruvida nu denna formation hör till gneis- eller skif- 
ferformationen eller måhända bildar en sjelfständig mellan 
dessa stående öfvergångsbildning måste lemnas åt framtida 
undersökningar att afgöra. Tar man emedlertid i betrak- 
tande, att skikternas strykning är riktad emot den stora gra- 
