SELENE SES 
or OA EK RR on 
22 
graniten, hvilken, såsom förut är nämndt, icke är annat än 
en afart af densamma. Slutligen kunde man såsom en skilj- 
aktighet betrakta den omständigheten, att granitporfyren, 
som sjelf i form af rapakivi icke sällän är hornblendehaltig, 
ganska ofta beledsagas af och öfvergår i syenitgranit, då 
deremot den egentliga gneisgraniten endast undantagsvis in- 
nehåller hornblende. 
Så synes mig t. ex., att den vid Helsingfors förekom- 
mande syenitgraniten, äfvensom den i trakten omkring Por- 
kala i Kyrkslätt uppträdande (Holmberg 1. c. p. 21) böra 
hänföras till granitporfyr-formationen och icke till gneisgra- 
niten. Såväl den petrografiska beskaffenheten som ock för- 
hållandet till gneisen tala derför. Hvad särskildt beträffar 
den i Kyrkslätt förekommande, så beledsagas den af en gra- 
nit, som sträcker sig utmed nordliga ändan af Tavastfjärden, 
och som delvis blir tydligt rapakivi-artad. Man finner såle- 
des granitporfyr och syenitgranit icke allenast på de ställen 
der skifferbildningen förekommer, utan och i beröring med 
gneisen, hvilken sålunda varit utsatt både för gneisgranitens 
och de sednare eruptivernas metamorfoserande inverkan, 
hvaraf förklaras, att gneisformationen i allmänhet i högre 
grad än skifferbildningen skiljer sig från det ursprungliga 
sedimentära tillståndet, Den starka hornblendehalten i gnei- 
sen i Ulrikasborgstrakten vid Helsingfors torde sålunda 
åtminstone till en del kunna anses härröra af syenitgra- 
niten. 
Den stora öfverensstämmelsen såväl i stort som i smått 
emellen de öfver hela södra Finland spridda aflagringarna 
af granitporfyr utvisa, att de samtligen tillhöra en och samma 
eruptiva formation. De smärre olikheter, som de förete i 
afseende på struktur, färg o. s. v. kunna förklaras dels ge- 
nom de olika förhållanden, hvarunder de bildats, dels äfven 
> 
