98 
lan Torneå- och Kemi-elfvars nedre lopp hafva en öfver- 
raskande likhet med dem i Sibiriens guldförande trakter, 
påträffades likväl icke något guld i omkr. 40 gjorda skärp- 
ningar och anställda utvaskningar på skilda ställen längs 
Kaakamo vattendrag och längs Kemielf ända upp till gränsen 
mot Rovaniemi; men väl samlades nästan öfverallt och i 
riklig mängd magnetitsand eller s. k. slig, guldets ständige 
följeslagare i Sibiriens alluvioner. 
Ehuru resultaten af dessa undersökningar sålunda icke 
utfallit gynsammare, svalnade likväl icke intresset för ytter- 
ligare forskningar, och dåvarande Öfverintendenten för bergs- 
staten, statsrådet N. Nordenskiöld, som med synnerlig ifver 
arbetade för deras fortsättande, lyckades äfven bringa det 
derhän, att en finsk bergstjensteman på statens bekostnad 
utsändes till Ural för att göra sig förtrogen med guldets 
förekomst och utvaskning derstädes, hvarjämte tvenne arbe- 
tare medföljde för att inöfvas i vaskningsarbetet. — Åter- 
kommen efter omtrent halftannat års vistelse vid de uralska 
guldvaskerierna fick Holmberg nu i uppdrag att fortsätta de 
under tiden inställda forskningarna efter guldlager i norra 
Finland. I Sibirien hade han imellertid fått notis om ett 
gammalt guldfynd i Olonetzska guvernementet, ej långt från 
Finlands östra gräns. Miller ?) meddelar härom bland annat 
följande. På södra stranden af sjön Vig eller Vyg utskjuter 
en bergsudde vesterom och invid Vygflodens mynning; på 
denna udde eller halfö under vidpass 63,49 n. lat. ligger den 
gamla beryktade Woizergrufvan. Berget består af grå qvarz 
med en under krökningar i öster och vester strykande 1 till 
9) F. H. Miller: Der Ugrische Volksstamm oder Untersuchungen 
iber die Ländergebiete am Ural und am Kaukasus in hist. geograph. 
u. ethnograph. Beziehung. Berlin 1837, I:r Theil 1:ste Abthlg., sidd. 
411, 412. 
or 
