99 
1!/; arschin (= 2,4 å 3,6 fot) mägtig och omkr. 40 famnar 
lång malmgång af qvarzit, på hvilken brutits gediget guld i 
betydliga stycken äfvensom gediget silfver samt koppar- och 
blymalmer. Stället upptäcktes redan 1737 och bearbetningen 
för kronans räkning börjades 1742, men först 1744 obser- 
verades guldet. Utbytet under 25 år intill 1770, då grufvan 
lemnades i ödesmål, uppgick till 1 pud 22 funt (= 59,7 BP) 
guld och 4233 pud koppar. År 1772 upptogs arbetet ånyo 
och fortsattes till 1783; under dessa 10 år erhöllos 2 pud 
39 funt (= 114,6 $) guld, hvaribland stycken af ända till 
3 b vigt, samt 2379 pud 27 funt koppar. Sedan dess torde 
grufvan icke vidare blifvit bearbetad på metaller, ehuru 
marmor, porfyr m. m., hvarpå området är rikt, blifvit brutna. 
Medan man förut med ledning af refflornas riktning 
velat söka guldet i trakterna norrut från Kemi, der de of- 
vannämnda guldhaltiga dolomitstyckena blifvit funna, hade 
den erfarenhet man gjort i Ural, att nämligen guldet i de 
lösa jordlagren alltid träffas i närheten af sin ursprungs- 
klyft och att detsamma förefinnes endast eller hufvudsakligen 
på fjällsträckningens östra sluttningar, ledt Holmberg 19) till 
den öfvertygelsen, att man, med hänsyn till Woizerfyndet 
såsom en bestämd utgångspunkt, äfven inom Finland borde 
söka guldet på östra sluttningen af Maanselkä eller landt- 
ryggen, och denna åsigt synes äfven omsider hafva vunnit 
vederbörandes bifall, alldenstund de följande årens letningar 
förlades till Hyrynsalmi och förnämligast Kuusamo sockens 
östra ”döl, I enlighet med den sålunda fastställda planen 
anställde Holmberg alltså undersökningar 1847 hufvudsak- 
ligen i Hyrynsalmi och 1848 uteslutande i Kuusamo, hvilka 
slutligen 1850 fortsattes af Thoreld inom sistnämnda socken. 
MM 
9) Under not. 4 anförda arbete sid. 7 o. ff. 
