100 
De i sammanhang med guldletningarne gjorda geognostiska 
och mineralogiska iakttagelserna finnas sammanställda af 
Holmberg uti det under not 2) citerade arbetet äfvensom 
delvis uti det under not 5) anförda. 
Med afseende å sitt hufvudsyfte förde de sålunda an- 
ställda undersökningarna likväl icke till det resultat, man 
väntat och önskat. Holmberg ansåg visserligen redan 1847 
sin åsigt bekräftad, att guldet borde sökas öster om landt- 
ryggen, då han den 3 Aug. uti Välijoki, som från vester ut- 
mynnar i Kuusamojärvi, fann de första spåren af guldförande 
alluvioner inom Finlands gränser; men enär de följande årens 
undersökningar, som sträckt sig utöfver större delen af Kuu- 
samo socken, icke ledt till mera betydande upptäckter, än 
att guldet i ovägbara qvantiteter finnes spridt nästan öfverallt i 
alluviallagren öster om landtryggen, syntes icke vidare skäl 
förefinnas till fortsatta forskningar för sådant ändamål, ehuru 
den ursprungliga planen visserligen lärer hafva åsyftat lik- 
artade undersökningar äfven inom Kemi träsk och Rovaniemi 
socknar. Och härmed afslötos de under 7 år fortsatta 
forskningar, hvartill fyndet vid Kemi elfs mynning gifvit an- 
ledning. 
Ett nytt uppslag till likartade forskningars anställande 
inom Finlands nordligaste utbygder gåfvo de af bergmästaren 
Tellef Dahll sommaren 1867 gjorda vackra geologiska un- 
dersökningar och intressanta upptäckter uti Norska Fin- 
marken och inom Finska Lappmarken längs Tana elf. — 
Emedan dessa upptäckter gåfvo anledning till den finska 
guldletningsexpeditionen 1868 och förtjensten om de seder- 
mera gjorda rikligare guldfynden inom Finska Lappmarken 
således om ock indirekt i främsta rummet tillkommer en 
utländsk forskare, anser jag nödigt och lämpligt att för 
historikens skuld här meddela ett något utförligare referat 
